OBH 1019/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
A Népszabadság 1997. január 4-i számában megjelent "Csíp a bőröm a sok sírástól ..." c. írása szerint egy a volt Jugoszlávia területéről áttelepült és Veszprémben élő család két gyermeke ellen a múlt évben kábítószerrel való visszaélés alapos gyanúja miatt büntetőeljárás indult. A cikkben V. kezdőbetűvel jelölt 23 éves fiatalembert március 4-én - a család lakásán tartott házkutatást követően - őrizetbevették, majd három nappal később letartóztatták. Az eljáró nyomozók félrevezető tájékoztatása miatt a hozzátartozók ügyvéd meghatalmazásáról csak késve tudtak gondoskodni, sőt a fogvatartás helyéről sem kaptak megfelelő felvilágosítást.

V.-t három hónap múlva - ezalatt négy alkalommal hallgatták ki, de csak egy esetben az ügyvédje jelenlétében - szabadlábra helyezték, majd november 27-én 18 éves öccse - a középiskolás M. - ellen indult eljárás hasonló bűncselekmény miatt. Ismételten házkutatásra került sor, ezt követően a fiút előállították, de kihallgatása után, a délutáni órákban hazaengedték. Az intézkedő nyomozók a házkutatás végrehajtásához nem gondoskodtak hatósági tanúk jelenlétéről, végül a gyanúsított fiú édesanyja kérte meg egyik szomszédjukat az eljárási cselekményen való részvételre.

A cikkben közöltek alapján a jogbiztonsághoz és védelemhez való jog alkotmányos alapelvei sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból eljárást indítottam. 

Érintett alkotmányos jog:
Jogbiztonsághoz való jog. (Alk. 2. § /1/ bek.)
Védelemhez való jog. (Alk. 57. § /3/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
(3) A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el. A terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.
16. § (1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.
47. § Védő részvétele a büntetőeljárásban kötelező, ha
a) a bűncselekményre a törvény öt évi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést rendel;
b) a terheltet fogva tartják, az őrizetbevételt kivéve;
48. § (1) Védőt elsősorban a terhelt hatalmazhat meg. A meghatalmazásról a terhelt törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója is gondoskodhat; a meghatalmazásról a terheltet értesíteni kell.
96. § (1) A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
(2) Az előzetes letartóztatást nyomban meg kell szüntetni, ha elrendelésének oka megszűnt, vagy tartama meghosszabbítás nélkül lejárt. Az előzetes letartóztatás megszüntetésére a vádirat benyújtásáig az ügyész is jogosult.
135. § (1) Két hatósági tanút kell alkalmazni a szemlénél, a helyszínelésnél, a bizonyítási kísérletnél, a felismerésre bemutatásnál, a lefoglalásnál, a házkutatásnál, a motozásnál és az írni-olvasni nem tudó személy kihallgatásáról felvett jegyzőkönyv ismertetésénél.
(5) A hatósági tanú alkalmazása elháríthatatlan akadály esetén mellőzhető.

1994. évi XXXIV. törvény a rendőrségről
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
a) önkárosításának megakadályozására,
b) támadásának megakadályozására,
c) szökésének megakadályozására,
d) ellenszegülésének megtörésére.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
54. § (1) Bilincs alkalmazása az Rtv. 48. §-a alapján különösen azzal szemben indokolt:
a) aki erőszakos, garázda magatartást tanúsít, és ennek abbahagyására másként nem késztethető;
b) aki az intézkedő rendőrt, annak segítőjét, illetve az intézkedésben közreműködőt megtámadja;
c) akinek az elfogására bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt került sor;
d) akinek a jogszerű intézkedéssel szembeni ellenszegülése testi kényszerrel nem törhető meg.
(2) Az őrizetbe vett, előzetesen letartóztatott személy bilincselését az elöljáró a kísérés idejére biztonsági okból is elrendelheti.
(4) Tilos a bilincs olyan módon való használata, amely indokolatlanul fájdalmat, sérülést okoz, vagy jellegénél fogva megalázó.
(5) A bilincselés módjai:
a) két vagy több ember kezének egymáshoz bilincselése;
b) kezek előre, illetve hátra bilincselése,
c) indokolt esetben lábak egymáshoz bilincselése,
d) indokolt esetben tárgyhoz bilincselés.
(6) A bilincselés módját az intézkedő rendőr az adott körülmények között a legcélirányosabban választja meg azzal, hogy:
a) a kezek hátra bilincselése akkor célszerű, ha a bilincs alkalmazására testi kényszer útján kerül sor, vagy alapos okkal tartani lehet rendőr elleni támadásától, illetve szökéstől;

1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;

Megállapított tényállás:
A Veszprém megyei Rendőrfőkapitányság a Btk. 282. § (1) bekezdésébe ütköző visszaélés kábítószerrel bűntette miatt több személy ellen indított büntetőeljárást 1996. március 4-én, melynek során házkutatásokra és kilenc személy őrizetbevételére került sor, Extasy tabletta és Speed nevű, kábítószernek minősülő anyag beszerzése és terjesztése miatt. Az eljárás során a rendőrség 63 személyt hallgatott ki gyanúsítottként. Az intézkedés sorozat érintette G.V.-t, akiről a Népszabadság  cikke készült.

G.V. lakásán kábítószert nem, de egy engedély nélkül tartott gázpisztolyt, tárat és lőszereket találtak a rendőrök, továbbá az előállítását követően elrendelt laboratóriumi vizsgálat a vizeletében 190 ng/ml amfetamint mutatott ki. 

A házkutatás ténye és módja ellen G.V. panasszal nem élt, az intézkedésnél két hatósági tanú volt jelen. Nevezettet a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. tv. 48. § c/ pontja alapján megbilincselték, erről az intézkedő rendőr jelentést készített, az intézkedés jogosságát a rendőr parancsnoka felülvizsgálta és azt jogszerűnek és szakszerűnek ítélte meg.

A beszerzett iratok alapján G.V. őrizetbevételéről a szülők kiértesítését még aznap több alkalommal megkísérelte a rendőrség, de a hozzátartozók távolléte miatt ez csak a hajnali órákban járt sikerrel. A büntető-eljárási törvény szerint az értesítési kötelezettség csak az őrizetbevétel tényére terjed ki, a fogvatartás helyére vonatkozó információ adására nem, így ennek a tájékoztatásnak az elmaradása nem volt jogsértő.

G.V.-t március 4-én gyanúsítottként kihallgatták, ezen a kihallgatáson védő még nem volt jelen. A későbbi - március 27-i, május 17-i és 1997. február 5-i - kihallgatásain a család által meghatalmazott védő részt vett. 1966. június 6-án, amikor G.V. az előzetes letartóztatásból szabadult, ugyancsak kihallgatták (ekkor zárkájában házkutatást is tartottak), de ezen - a kiértesítés ellenére - ügyvédje nem jelent meg. 

G.V. előzetes letartóztatása idején megfelelő orvosi ellátásban részesült. 1966. március 13-án fogadták be a Veszprém megyei BV intézetbe, ahol szabadlábra kerüléséig egészségügyi zárkában volt elhelyezve. Elmondta, hogy alkalomszerűen fogyasztott nyugtatót, illetve kábítószert. Befogadása után 15 nappal ideges panaszokkal jelentkezett és ekkor mutatta be régebbi zárójelentését, mely szerint veleszületett enzimhiányos megbetegedésben szenved.
Újabb hét letelte után ideges panaszai fokozódásáról és fogyásról számolt be, majd védője az egészségügyi állapotának felülvizsgálatát kérte, melyet 1996. április 10-én elvégeztek. Ezután ideges panaszai miatt nyugtatót kapott, melyre jól reagált. A speciális májkímélő diétát az intézet nem tudta biztosítani, de a lehetőségekhez képest gondoskodtak a zsírszegény étrendről, sőt az orvos személyesen hívta fel a figyelmét a zsírdús ételek kerülésére.

A szabadlevegőn tartózkodás lehetősége általában adott volt, amit azonban a körletnapló adatai szerint nem minden esetben vett igénybe. Ugyanakkor az tény, hogy a törvényben előírt 1 óra időtartamú szabadlevegőn tartózkodást az intézet nem minden esetben tudta és tudja biztosítani a rendkívüli zsúfoltság, illetve a bűntársak elkülönítésének követelménye miatt (ami az adott ügyben 10 fő volt és a szabadban tölthető idő elosztását nehezítette).

Összegezve: G.V.-t fogvatartása alatt törvényes jogaiban sérelem nem érte, ezidő alatt sem a fogvatartott, sem a jogi képviselője vagy hozzátartozója panaszt nem jelentett be.     

Ugyanebben az ügyben alapos gyanú merült fel arra nézve, hogy G.V. testvére - G. N. - is részt vett a bűncselekményben, ezért november 27-én ismét házkutatást tartottak G.-ék lakásán. A lefoglalt anyagok szakértői vizsgálata folyamatban van. A házkutatás ellen G.N. panasszal élt, amelyet a Veszprém Városi Ügyészség alaptalannak minősített és elutasított. G.N.-t a házkutatás után előállították, gyanúsítottként kihallgatták, majd hazaengedték. 

A vizsgálat adatai alapján a G. testvérek ügyében alkotmányos jogsérelem nem állapítható meg. 

Budapest, 1997. április 

Gönczöl Katalin