Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-6236/2012. számú ügyben

Előadók:   dr. Kovács Anikó
dr. Litkey-Juhász Orsolya
Az eljárás megindítása
A 2012. évben a „Válság vesztesei – a paragrafusok fogságában” címmel kiemelt projektet indítottam a jelenleg is tartó válságfolyamat következményeinek feltérképezésére, tanulmányozására, a tanulságok levonására. A projekt keretében az alapjogok és alkotmányos elvek érvényesülését szem előtt tartva az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (a továbbiakban: Ajbt.) 18. § (4) bekezdése alapján hivatalból több környezeti tárgyú vizsgálatot is folytatok.
A hulladékkezeléshez kapcsolható nem kívánatos lakossági attitűdök (kommunális hulladékok égetése, felhalmozása, elhagyása stb.) az egyéni ombudsmani beadványokban is gyakran megfogalmazott problémakörök. A hulladék nem megfelelő kezelése a környezet valamennyi alkotóelemét veszélyeztetheti, károsíthatja, illetve szennyezheti, ezért a legáltalánosabb ártalomfajtának tekinthető. 
A lakossági hulladékégetéssel kapcsolatban több panasz érkezett Hivatalomhoz. Ezek között fellelhetőek olyanok, amikor kertes házak lakói – gyakran szociális okok miatt – különféle hulladékokat égetnek el jellemzően fűtési célból. A hulladékproblematikának e „pregnáns tünetei” egyfelől eredhetnek a magas energiaárakból, illetve a lakosok által magasnak tartott hulladékdíjakból, valamint a társadalom környezeti tudatosságának hiányából is. A hulladékok illegális égetésének hátterében sokszor tehát szociális problémák, néha azonban a tudatlanság – a hulladékégetés káros egészségügyi hatásaira vonatkozó ismeretek hiánya – áll. Ez a jelenség a növekvő szociális problémák és az energiahordozókkal kapcsolatos ellátási gondok miatt egyre gyakoribb, és mikroszinten az egyik legsúlyosabb környezeti problémává vált. A lakossági hulladékégetés mára a levegőszennyezésben egyre növekvő szerepet tölt be, egyre szélesebb körű problémát okozva országszerte. 
A panaszosok beadványaikban sérelmezik, hogy a hatóságok a bejelentéseiket nem, vagy nem megfelelően vizsgálják ki, a jegyző és az illetékes környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőségek (felügyelőség) között keletkező hatásköri vita eredményeként a hatékony fellépés elmarad, illetve gyakran a jogellenes cselekmények szankcionálását sem tartják kellően hatékonynak.
Az illegális lakossági hulladékégetés jelentős mennyiségű légszennyező anyagokat juttat a levegőbe, amelyek komoly egészségkárosító hatással rendelkeznek, ezért hivatalból önálló vizsgálatot indítottam a hulladékkezeléshez kapcsolható nem kívánt jelenségek, ezen belül is a lakossági illegális hulladékégetés problémakörének tárgyában. 
Vizsgálatom során a lakossági hulladékégetés témaköre kerül fókuszba, tekintettel a már beérkezett panaszokra és a jövő nemzedékek országgyűlési biztosának az illegális hulladékégetéssel szembeni fellépés lehetőségeiről szóló 2011. évi állásfoglalására1 (JNO állásfoglalás), melynek utóvizsgálatát is célul tűzte ki a jelen vizsgálat.
Elsődleges célom annak feltárása volt, hogy az illegális lakossági tevékenység elleni fellépés, illetve megelőzés tekintetében milyen a jogszabályi környezet, megfelelő garanciális szabályokat tartalmaz-e a levegőszennyezés minél szélesebb körű megakadályozására, illetve az ezzel kapcsolatban felmerülő lakossági panaszok kivizsgálására milyen hatósági lehetőségek állnak fenn, és azok gyakorlati alkalmazására mennyiben kerül sor.
A vizsgálat további célja volt áttekinteni, milyen egyéb, „jogon túli” eszközökkel, intézkedésekkel szorítható vissza a lakossági hulladékégetés.
E vizsgálat elsősorban az illegális hulladékégetés környezetvédelmi aspektusait vizsgálja. Ugyanakkor – mint minden ombudsmani vizsgálat során – e téma kapcsán is törekedtem a jelenség mögött húzódó társadalmi problémák jelzésére, feltárására. Nem lehet ugyanis figyelmen kívül hagyni azt a körülményt, hogy a hulladék égetése gyakran arra vezethető vissza, hogy nincs mivel fűteniük a rászorulóknak, így végső soron a rászorulók élethez, szociális biztonsághoz való joga is sérülhet. 
A vizsgálat eredményes befejezése érdekében az Ajbt. 21.§ (1) bekezdés a) pontja alapján kérdéseimmel megkerestem a Vidékfejlesztési Minisztériumot (VM), az Emberi Erőforrások Minisztériumát (EMMI), a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumot (KIM) valamint az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőséget2 (OKTVF).
Az Ajbt. 26. § (2) bekezdése alapján megkerestem a témakörben érintett Települési Önkormányzatok Országos Szövetségét, a Községek, Kistelepülések és Kistérségek Országos Önkormányzati Szövetségét, a Jegyzők Országos Szövetségét3, a Humusz Szövetséget, a Környezeti Tanácsadó Irodák Hálózatot, az EMLA Környezeti Management és Jog Egyesületet, a Greenpeace Magyarországot, a Levegő Munkacsoportot, a Reflex Környezetvédő Egyesületet és a Védegyletet.

A megállapított tényállás
A megkeresett szerveknek feltett kérdéseket összevontan ismertetem. A VM és az OKTVF által adott válaszokat témakörök szerinti csoportosításban mutatom be és ezen belül tüntetem fel, hogy mely megkeresett szervtől érkezett a válasz. 
Tájékoztatást kértem a VM-től és az OKTVF-től arról, hogy álláspontjuk szerint a gazdasági-pénzügyi válság miként érinti, illetve befolyásolja a hulladékokkal kapcsolatos nem kívánatos lakossági magatartásokat és tapasztalataik szerint a gyakorlatban a hatóságok megfelelően folytatják-e le eljárásaikat, illetve a felügyelőségek oldalán a levegővédelmi hatáskörök gyakorlása során a jogi eszközök érvényesítésekor milyen nehézségek adódnak.
Kérdést tettem fel az illegális hulladékégetés kapcsán felmerülő jogszabályi és a jogalkalmazási problémákról és megoldásokról, valamint a lakossági hulladékégetés esetén alkalmazható jogi szankciókról és „jogon túli” eszközökről, intézkedésekről.
A vidékfejlesztési miniszter válaszában rögzítette, hogy a jövő nemzedékek országgyűlési biztosának az illegális hulladékégetéssel szembeni fellépés lehetőségeiről készült állásfoglalását (JNO állásfoglalás) alapos vizsgálat előzte meg, amelynek lefolytatása óta a jogszabályi környezet lényegét tekintve a szabálysértés kivételével változatlan, ezért válasza több helyen csak kiegészítő véleményt, megjegyzést tartalmaz a JNO állásfoglaláshoz képest.
Az OKTVF Főigazgatója megkeresésem alapján felhívta a felügyelőségeket az illegális hulladékégetéssel kapcsolatos szakmai véleményük kifejtésére és a beérkezett válaszok összegzése alapján adott tájékoztatást.
A VM szerint köztudomású, hogy az európai összehasonlítást tekintve kimagasló a magyarországi közműkiadások aránya a lakossági kiadásokon belül. Egyre több családnál nem földgázzal, hanem tűzifával, mezőgazdasági melléktermékkel fűtenek. Feltételezhető, hogy a gazdasági-pénzügyi válság az illegális hulladékégetést növelni fogja, hiszen jogszabály-ellenesen, de ösztönszerűen a hulladékot is elégeti az, akinek nincs pénze tüzelőre és fűtetlen a lakása. 
Az előbbiektől élesen meg kell különböztetni az egyértelműen bűnözői körbe tartozó kábelégetőket. A kábellopás az elkövető szempontjából rövidtávon jó üzlet, azonban a társadalomnak óriási károkat okoz. A bűnüldöző szervek olyan nagy energiákat fordítanak a kábeltolvajok üldözésére, hogy feltehetőleg nem kell számítani a kábelégetések számának növekedésére.
Ezt meghaladóan a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőségek gyakorlatában az elmúlt években olyan esetek fordultak elő, melyek inkább egyedinek tekinthetők. A legjellemzőbb eset, amikor udvar takarítás során a falevelekkel együtt egyéb hulladékot is elégettek. Ezek számát nem a válság befolyásolja elsődlegesen. 
Az OKTVF válasza szerint általánosságban elmondható, hogy az elszegényedés fokozza a hulladékégetésre irányuló lakossági magatartást, továbbá az engedély nélküli hulladék begyűjtését. A hulladékégetés ugyanis elsősorban az alacsony jövedelmi szinten, illetve a hátrányos körülmények között élők körében a leggyakoribb, amely összefüggésben lehet a magasabb energia és tüzelőanyag árakkal. Valószínűsíthető, hogy a jelenlegi gazdasági-pénzügyi válság a szegényebb rétegeknél tovább fogja növelni a hulladékégetést. Ez egyes településeken – a kedvezőtlen meteorológiai körülmények esetén – a levegőminőség romlásához vezethet. A szegényebb rétegeknél nehezebb a szankcionálás, hiszen sokszor a nehéz anyagi körülmények miatt történik a hulladékok tüzelőberendezésekben történő égetése.
Az OKTVF szerint a fentiekre tekintettel megállapítható, hogy a gazdasági-pénzügyi válság és a lakossági hulladékégetések számának növekedése között vélhetően szoros összefüggés van. A lakossági hulladékégetések egy jelentős része a kerti növényi hulladékok égetésével kapcsolatos, amihez olykor kommunális hulladékok égetése is társul. A kerti hulladékok égetésének elkerülése érdekében célszerű lenne azok kezelési (gyűjtési, majd komposztálási) feltételeinek megteremtését támogatni. A hulladékgyűjtő udvarok számának növelésével például csökkenthető lenne az ilyen típusú hulladékégetések száma.
Az OKTVF kiemelte, hogy sajnálatos módon nemcsak a lakosság, hanem a gazdasági tevékenységet folytatók körében is előfordul, hogy különböző hulladékok elégetésre kerülnek a tüzelőberendezésekben, vagy nyílt téren, csökkentve ezzel a hulladék kezelésével, elszállításával járó költségeket.
Az Észak-magyarországi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség (a továbbiakban: Felügyelőség) elemezte a szállópor koncentráció változását az észak-magyarországi régióban, melyből arra a következtetésre jutott, hogy elsősorban a lakossági tüzelés a domináló. Az értékek 24 órás lefutása, a kora reggeli és az este 18-21 óra közötti időszakban mutatkozó csúcsok egyértelműen a lakossági tüzelés hatására utalnak. A válság előtt mutatkozott csökkenő tendencia megszakadt, ugyanis az utóbbi két-három évben ismét növekszik a fűtési időszakban a szállópor koncentrációja.
A felügyelőségek véleménye szerint a gazdasági válság hatása csak részben tudható be a tárgyi kérdéskör elsődleges okaként, bár kétségtelen, hogy napjainkban minden területen jelentős befolyásoló tényezővé vált. Azonban a gazdasági válság tényétől függetlenül ez a probléma nem tűr halasztást (a bolygó „nem vár”), feltétlenül szükséges a gyökeres változtatás. Az egyéni tudatformálást már kisgyermekkorban (óvoda, általános iskola) el kell kezdeni, továbbá a felnőtt társadalom folyamatos, különböző csatornákon történő tájékoztatása is elengedhetetlen (országos szemétgyűjtő akció meghirdetése, média, reklámok felhasználása, a kommunális hulladékszállítási számlákon feltüntetett információk, szóróanyagok terjesztése, pl. kerti avar és szerves hulladékok komposztálási lehetőségéről). Mindezek mellett kiemelt fontossággal bír a jogszabályok maradéktalan betartása, a szankciók tényleges alkalmazása, és az, hogy az alkalmazható jogi következmények a teljes körű lakossági tájékoztatás részévé váljanak.
A hatóságok eljárásával és a jogszabályi környezettel kapcsolatban a VM kifejtette, hogy a korábbi vizsgálat megállapításai óta a felügyelőségek létszámcsökkentése okozott nehézséget és követel meg hatékony munkaszervezést. Álláspontja szerint a hatályos jogszabályi környezet eleget tesz a levegőszennyezés minél szélesebb körű megakadályozására, szankcionálására, illetve az ezzel kapcsolatban felmerülő lakossági panaszok kivizsgálására, azonban a lakossági hulladékégetés elleni fellépés alapvetően nem csak jogi ügy. A jog a már bekövetkezett jogsértések esetén a hatósági intézkedési lehetőséget teremti meg.
Az OKTVF válasza szerint a felügyelőségek a hatáskörükbe tartozó esetekben következetesen alkalmazzák a hulladékgazdálkodásról szóló 2000. évi XLIII. törvény (a továbbiakban Hgt.) és a levegő védelméről szóló 306/2010. (XII. 23.) Korm. rendelet (a továbbiakban Lr.) vonatkozó rendelkezéseit. A panaszbejelentések kivizsgálását, valamint az esetleges helyszíni ellenőrzések lefolytatását követően – amennyiben szükséges – a hulladékgazdálkodási bírság mértékéről, valamint kiszabásának és megállapításának módjáról szóló 271/2001. (XII. 21.) Korm. rendelet (a továbbiakban Hbr.), a Hgt. és az Lr. vonatkozó rendelkezései alapján bírságot szabnak ki.
Az OKTVF véleménye szerint a jelenlegi jogi szabályozás megfelelő szankcionálást tartalmaz a háztartási berendezésekben történő hulladékégetésre. A tevékenység folytatására vonatkozó bizonyítékok megléte esetén tehát a levegővédelmi bírság minden egyes alkalommal kivethető. A felügyelőségek jogkövető magatartását azonban gyakran megnehezítik jogalkalmazási problémák, például az illegális hulladékégetés tényének bizonyíthatósága.
Az OKTVF írásban hívja fel a felügyelőségek figyelmét arra, hogy a jövőben is következetesek legyenek a fent hivatkozott jogszabályok alkalmazása során, valamint az illegális hulladékégetéssel kapcsolatosan még hatékonyabban lépjenek fel. 
Az OKTVF a levegővédelmi és hulladékgazdálkodási ügyekben másodfokú hatóságként jár el. Tapasztalataik szerint a felügyelőségek a korlátozott jogszabályi lehetőségeikhez mérten megfelelően folytatják le a helyszíni ellenőrzéseket, illetve megfelelően járnak el. A nehéz anyagi körülmények között élők érintettsége még inkább megnehezíti a hatósági munkát, hiszen számukra – a létfenntartásukért való küzdelem mellett – a környezetvédelmi előírások betartása nem elsődleges szempont. 
Az OKTVF válaszában megállapította, hogy az Lr. jogi szempontból teljes körűen szabályozza a hulladékégetés tényállásait, és garanciális szabályokat tartalmaz az eljárások lefolytatásához. 
Az illegális hulladékégetés kapcsán felmerülő jogszabályi és a jogalkalmazási problémák és megoldások kapcsán a VM álláspontja, hogy a korábbi vizsgálat alaposan feltárta a bizonyítás nehézségeinek összefüggéseit is. Azzal is egyetértett, hogy a bizonyítást az eljáró hatóságnak kell lefolytatnia. 
A VM válasza szerint sokat segít, ha a panaszosok lefényképezik az illegális hulladékégetésre utaló jeleket, így megállapíthatóvá válik, hogy pl. egy több cég által használt ipari telephely melyik kéményén keresztül jöhet az a fekete füst, mely termelési hulladék illegális égetésére utal. A jogellenes égetések naplószerű feljegyzése is segítheti a kivizsgálást. A lefényképezett füst az égetési maradvány fellelését is segítheti nyílt téri jogellenes égetés esetén.
Az OKTVF válasza szerint vannak garanciális szabályok a légszennyezés, illetve légszennyezettség megelőzésére irányuló törekvés fenntartására, továbbá a bekövetkezett légszennyezés, illetve légszennyezettség fennmaradásának megakadályozására.
A lakossági illegális tüzelés esetén nem kizárólag a levegőminőségi jogszabályok megsértése történik. A panaszok tárgya a különböző hulladékok – gazdasági tevékenység keretében, illetve attól függetlenül történő – égetése. Ebből adódóan hatáskörrel a jegyzők és a felügyelőségek rendelkeznek. A hulladékgazdálkodási hatáskörök megoszlása a hulladék minőségéhez igazodik. A lakosságnál keletkező települési hulladékok gyűjtése, megfelelő kezelése, és a közszolgáltatás igénybe vétele tekintetében a jegyző rendelkezik hatáskörrel, így az ő feladata a lakossági települési hulladékokkal kapcsolatos ellenőrzés és bírságolás.
A lakosok által a háztartásokban elégetett hulladékok elsősorban települési szilárd hulladékok, ezért esetükben a jegyzőnek kell eljárni. A felügyelőségek a „termelési”, vagyis a gazdálkodó szervezetek gazdasági tevékenységéhez kötődő és az annak keretében keletkezett hulladékok égetése tekintetében járhatnak el. A települési önkormányzatok egy része nem él a helyi rendeletalkotás lehetőségével. A lakosság tájékoztatása sem megfelelő, ugyanis a lakosok nagy része nincs tisztában azzal, hogy a spórolás miatt végzett hulladékégetéssel milyen veszélybe sodorja a környezetében élőket.
Az OKTVF álláspontja szerint a szakági jogszabályok alapján elmondható, hogy a települési szilárd hulladék szakszerű kezelésének műszaki feltételei és jogi háttere is biztosított. A hatályos jogszabályi rendelkezések kellő garanciákat tartalmaznak és megfelelő jogbiztonságot nyújtanak a levegőszennyezés esetén felmerülő szankcionálással végződő eljárások lefolytatására, és a közérdekű bejelentések kivizsgálására.
A gazdálkodó szervezetek esetében az égetés kivizsgálásakor egyidejűleg ellenőrzik azt is, hogy a gazdálkodó szervezet tevékenysége során keletkező hulladékok kezelése a – nyilvántartás, számlák, szállítólevelek, kísérőjegyek s egyéb dokumentumok alapján – jogszabályi előírásoknak megfelelően történik-e. Amennyiben szükséges, hulladékgazdálkodási bírságolási, illetve kötelezési eljárást is indítanak.
Az OKTVF válaszában rámutatott, hogy problémaként jelentkezik, ha egy vállalkozás megszerzi a valamely gazdálkodó szervezetnél keletkező, a saját háztartási tüzelő berendezés hőteljesítményének megfelelő teljesítményű berendezésben történő égetésre alkalmas mellékterméket, terméket, amely nem minősül kereskedelmi forgalomban levő tüzelőanyagnak. Véleményük szerint deklarálni kellene, hogy háztartási tüzelő berendezésben csak kereskedelmi forgalomban levő tüzelőanyag égethető. 
A másik probléma az, hogy a felügyelőség nyomozó hatóságként egy-egy ügy kapcsán nem léphet fel (pl. annak vizsgálatára, hogy honnan származik az a kábel, a lomhulladék, amelyet tüzelőberendezésben vagy nyílt téren égetnek). A nyomozóhatóság legtöbb esetben csak a tényállást (égetés tényét) közli a felügyelőséggel és nem vizsgálja a hulladék eredetét vagy származási helyét. Megfelelő információ hiányában a más hatóság által felderített hulladékégetés szankcionálása a felügyelőségek részéről nehézségekbe ütközik. A társhatóságok sok esetben a környezetszennyezés szankcionálása irányába terelik a hulladékégetést, ahelyett, hogy kivizsgálnák, milyen gazdasági károkat okoztak a hulladék megszerzésével.
Az OKTVF kiemeli, hogy a csomagolóanyagok kiváltása és visszagyűjtése terén szintén van tennivaló, mert azokat is elégetik egyes háztartásokban, ahelyett, hogy hasznosításra adnák át. A Hgt. 49. § (1) bekezdése szerint, aki tevékenységével, vagy mulasztásával a hatósági engedélyhez, hozzájáruláshoz, bejelentéshez kötött hulladékgazdálkodási tevékenységet engedély, hozzájárulás vagy bejelentés nélkül vagy attól eltérően végez, hulladékgazdálkodási bírságot köteles fizetni. 
Hulladékgazdálkodási bírságot az elégett, vagy égetésre váró hulladék mennyisége alapján szabhat ki a felügyelőség. Az elégett hulladék mennyisége azonban nehezen állapítható meg, valamint az éghető hulladék fajtája (pl. műanyag, vegyes települési szilárd hulladék, stb.) miatt a viszonylag nagy térfogatú hulladék tömege kicsi, így a kiszabható bírság összege is jelentéktelen, visszatartó ereje ezáltal csekély. 
A hulladékégetés esetén alapvető követelmény lenne a gyors kivizsgálás, azonban a felügyelőségek tapasztalatai szerint a lakossági hulladékégetések ellenőrzésekor az egyik legnagyobb problémát az okozza, hogy az ellenőrzést végző személy miként jut be az égetéssel érintett ingatlanra a helyszín megtekintése érdekében. Az ingatlan tulajdonosának tiltakozása esetén csak a rendőrség közreműködésével lehetséges az ellenőrzés elvégzése. A rendőrség megkeresése miatt azonban időben olyannyira elhúzódik az ellenőrzés megkezdése, hogy az veszélyeztetheti annak eredményességét. Amennyiben a hatóság az égetést végzőt nem éri tetten, nehézkessé válik a hulladékégetés tényének utólagos megállapítása is. Az égetési maradványokból természetesen következtethetni lehet az égetés megtörténtére, azonban csak azon esetek deríthetők fel hatékonyan, ahol a bejelentést követően a lehető leghamarabb megtörténik az előzetes bejelentés nélküli hatósági ellenőrzés. Az égetési maradékból elvégzett laboratóriumi vizsgálatok költségesek, a költségek hatóságok részéről történő megelőlegezése, illetve a környezetszennyezőtől való későbbi behajtása problémás. Célszerű lenne környezetvédelmi alap létrehozása az ilyen költségek előzetes finanszírozására.
Az OKTVF álláspontja szerint a hulladékégetések hátterében kevésbé a környezettudatosság hiánya, inkább szociális, gazdasági okok állnak, így a kiszabott bírságok behajtása is nehézségekbe ütközik. Erre tekintettel a probléma megoldását leginkább a hulladékégetés megelőzése, visszaszorítása jelenti.
A Felügyelőség a légszennyezettségi zónákra vonatkozóan intézkedési programokat készített, melynek során megkereste az érintett önkormányzatokat. Az általuk szolgáltatott információkból kiderült, hogy a nagyvárosokon kívül szinte egyik település sem teljesítette a Kvt. 48. § (4) bekezdés4 b) pontja szerinti helyi rendeletalkotási kötelezettségét.
Az OKTVF hangsúlyozta, hogy a települési hulladék égetésénél az utólagos bizonyítás jelentheti az egyik legnagyobb problémát, hiszen a lakosságnak nem kell nyilvántartást vezetni a birtokában lévő hulladékokról. A hulladékgazdálkodási bírság mellett a büntetőjogi, a szabálysértési és a kártérítési, helyreállítási felelősség is fennáll, egyúttal a tevékenység korlátozható, felfüggeszthető, illetve megtiltható. Ennek értelmében célszerűnek tartják egyéb társhatóságok (pl. rendőrség, ÁNTSZ, talajvédelmi hatóság) intézkedési jogkörének kiszélesítését. Jelenleg a környezetvédelmi szabálysértés tényállása mellett a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (továbbiakban: Btk.) 281/A. §-ában rögzített hulladékgazdálkodás rendjének megsértése esetén szabadságvesztés is kiszabható. 
A lakossági hulladékégetés esetén alkalmazható jogi szankciókról és „jogon túli” eszközökről, intézkedésekről szóló kérdésekre a VM válaszában kifejtette, hogy álláspontja szerint elfogadhatatlan lenne a megszüntetett szabálysértési tényállás helyett a Btk.-tól várni a megoldást. A Btk. alapján nincs akadálya annak, hogy jelentősebb illegális hulladékégetés esetén alkalmazni lehessen, azonban nem lehet cél, hogy háztartások ezrei ellen az időnkénti fűtési célú hulladékégetés miatt büntetőeljárás induljon, különös tekintettel arra is, hogy a tettenéréstől és a beismeréstől eltekintve a lakossági hulladékégetés bizonyítása nem egyszerű. Abban az esetben azonban, ha egy lakos hatósági felszólítás, szabálysértési eljárás után is pl. darabolt gumiabronccsal fűt, a büntetőeljárás megindításával kell elérni a tevékenysége azonnali megszüntetését.
A VM szerint a szabálysértési jog változását, a szabálysértési tényállás hiányát az önkormányzati rendeleti szintű jogalkotás orvosolni tudja. Az Új szabstv. lehetővé teszi, hogy önkormányzati rendelet, az ún. tiltott közösségellenes magatartások körében környezetvédelmi tényállásokat állapítson meg. A helyi környezethez, az ott élők szokásaihoz igazodó tényállások különbözhetnek egymástól, azonban alaposan feltehető, hogy a rendeletek legfontosabb feladatuknak, az elkövetésétől való visszatartásnak eleget tesznek.  
A lakossági hulladékégetés szankcionálása – a fentiek alapján – nem tartozik az új szabálysértési törvény hatálya alá. A szankcionálás lehetőségeit közigazgatási hatósági eljárás során lehet érvényesíteni. A hatóság megalapozott bejelentés esetén köteles a Ket. rendelkezései szerint az ügyet kivizsgálni. Az Lr. 34. § (1) bekezdés szerint „a környezetvédelmi hatóság a levegővédelmi követelményt megsértő természetes és jogi személy, vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet részére, a jogsértő tevékenység megszüntetésére, illetve a mulasztás pótlására való kötelezéssel egyidejűleg, – ha jogszabály másként nem rendelkezik – levegőtisztaság-védelmi bírságot szab ki.
(2) A levegővédelmi követelmények megsértésének eseteit és az azokhoz kapcsolódó levegőtisztaság-védelmi bírságok mértékét a 9. melléklet tartalmazza.” Ez a melléklet állapítja meg mind a háztartási tüzelőberendezésben, mind nyílt téren történő engedély nélküli égetéssel kapcsolatos bírság mértékét, mely 100.000-től 500.000 Ft-ig terjed.
A VM válaszában kiemeli, hogy a JNO állásfoglalás gyakorlatilag minden szóba jöhető jogon túli megoldást, eszközt bemutatott. A lakossági hulladékégetést alapvetően nem a jog „oldja meg” és a jogon túli pozitív eszközök (pl. felvilágosítás) lehetősége véges. Ezért kell megemlíteni azt, hogy a csomagolási hulladékok arányát, szerepét, jelentőségét csökkentve bemeneti oldalról lehetne közvetve csökkenteni az égetésre alkalmas hulladékok körét. A csomagolási hulladékok keletkezése elleni fellépés (termékdíj, betétdíj) tehát közvetve itt is pozitív hatást eredményezhet.
Az ún. termelési hulladékok vonatkozásában ez természetesen nem megoldás, de ezen a téren is fontos szerepet játszhat a hulladékképződés megelőzése. A leggyakoribb rossz példa, ha egy termelő az olajos rongy veszélyes hulladékát a vegyes tüzelésű kazánjában elégeti. Hazánkban is van olyan vállalkozás, amely a szennyezett géprongyokat kimossa és kiszállítja. A megelőzés kell, hogy legyen az első feladat a tiltott hulladékégetés elleni küzdelemben is.
Az OKTVF álláspontja szerint a jogi eszközökön túl a lakosság tájékoztatása lenne a legfontosabb, amely viszont jelentősen növelheti a lakossági bejelentések, panaszok számát, amelyek kivizsgálása sokszor most sem megoldott az önkormányzatoknál.
A lakosok nagy része nincs tisztában azzal, hogy a gondatlanság, vagy spórolás miatt végzett hulladékégetéssel milyen veszélybe sodorja a környezetében élőket. A Felügyelőségek elmondása szerint az ellenőrzés során tapasztalják, hogy sokszor megdöbbennek az elkövetők, ha szembesülnek cselekedetük környezet-egészségügyi következményeivel. 
A Közép-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség (a továbbiakban Közép-dunántúli KTVF) előadta, hogy 2012-ben összesen 7 db közérdekű bejelentés érkezett lakossági tüzelőberendezésben történt hulladékégetéssel kapcsolatban. A Közép-dunántúli KTVF mind a 7 bejelentést az Lr. 36. § (2) bekezdés a) pontja alapján áttette az eljárásra jogosult szervhez, a kistérség körzetközponti feladatot ellátó települési önkormányzat jegyzőjéhez.
A helyi önkormányzatok jegyzői többször kérték a Közép-dunántúli KTVF állásfoglalását a háztartási tüzelőberendezésekben történő hulladékégetéssel kapcsolatosan, illetve arra vonatkozóan, hogyan lehet kimutatni, milyen hulladék égetése történt. A Mérőállomással történt egyeztetés után elmondható, hogy a pontforrások kibocsátásának mérése igen költséges lenne, mert a füstgázokon kívül nehézfémeket és dioxint is kellene mérni. A nehézfémek fajtájából és mennyiségéből lehetne megállapítani, hogy milyen összetételű hulladékok elégetése történt. Egy esetleges tettenérés (mind nyílt téri, mind tüzelőberendezésben történő hulladékégetés) esetén az illetékes jegyzőnek lehetősége van levegőtisztaság-védelmi bírságot kiszabni és kötelezést kiadni. 
A hulladékégetések számának csökkentése érdekében az OKTVF az alábbi intézkedéseket javasolja:
Közvetlen intézkedések:
·	Média-kampány lefolytatása a környezettudatos viselkedés széleskörű elterjedése és a levegőszennyezés egészségre káros hatásainak ismertetése érdekében,
·	A lakosság ösztönzése a szelektív hulladék gyűjtésére, a szelektíven gyűjtött hulladékok háztól való elszállításával és a műanyag-hulladékok (pl. PET-palackok) gyűjtésére szolgáló ingyenes műanyagzsákok kiosztásával,
·	A szelektív hulladékgyűjtés költségeinek átvállalása,
·	A lomtalanítási akciók gyakoriságának növelése,
·	Minden családi házas településrészen tavasztól késő őszig, legalább kétheti gyakorisággal, a háztól történő külön zöldhulladék begyűjtésének megszervezése.

Hosszú távú lehetőségek:
·	A gyermekek tanrend szerinti tudatformálása mellett a felnőttek tájékoztatása is szükséges, amit be lehetne építeni a felnőttképzések tananyagaiba, elsősorban szemléletformálási céllal, s nem vizsgakövetelményként. A nehéz gazdasági helyzet miatt különösen fontos a lakosság tudatformálása (pl. ingyenes hulladék leadási helyekről tájékoztatás), mellyel rövidtávon elsősorban a hulladékelhagyás mértéke csökkenthető.
·	Az elhagyott hulladék, illetve a hulladékégetés mértékének csökkentésére jogi eszközként javasolt, hogy az ingatlanok használatbavételi eljárása során vizsgálják meg, hogy az ingatlantulajdonos, vagy az ingatlan használója kötött-e hulladékkezelési közszolgáltatási szerződést.
·	A települési szilárd hulladék elszállítására vonatkozó közszolgáltatás feltételeinek javítása. A szolgáltatási díj foglalja magában a szelektíven gyűjtött hulladékok időnkénti elszállítását is. Ezzel megakadályozható lenne, hogy a lakosságnál keletkező hulladék a gyűjtőedény befogadó kapacitását (ami után fizeti a szemétszállítási díjat) meghaladja és a felesleges mennyiséget elégessék.
·	A környezetre és az emberi egészségre a háztartási hulladéknál kevésbé veszélyes és a földgáznál olcsóbb másodlagos tüzelőanyagok piacra kerülésének jogszabály általi könnyítése.
·	A lakosság tájékoztatása a települési hulladék égetéséből származó légszennyező anyagok egészségkárosító hatásairól.
·	A helyi települési őrökkel, közterület felügyelőkkel, katasztrófa védelemmel, rendőrséggel való együttműködés további erősítése.
·	A bírságtétel tovább növelése, a bírságolás tényének a helyi médiában történő megjelentetése.
·	Lakosság tájékoztatása, hangsúlyozva a hulladékégetésből származó égéstermékek egészségkárosító hatását.
·	Az éghető hulladékok visszagyűjtésének elősegítése:
- anyagi érdekeltség bevezetésével, esetleg tüzelőanyag ellenében,
- a begyűjtött hulladékokra vonatkozóan olyan megfelelő kapacitású és jogszabályi követelményeket kielégítő műszaki paraméterekkel rendelkező együttégető berendezések telepítése, melyek hőtermelésével a lakossági tüzelőanyagok ára csökkenthető lenne.
·	A „normál”, lakossági tüzelőberendezésekben használható tüzelőanyagok árának csökkentése:
- a termékdíjas rendszerből befolyt összegből támogatás
- a közmunka programban begyűjtött, ártereken összeszedett nagy mennyiségű gally hulladék aprítása, brikettálása, s ezt lehetne szociális alapon, vagy éghető hulladékért cserébe adni.
·	A környezetbarát tüzelési/fűtési módok és utólagos lakás-szigetelések támogatása.
·	Olyan szankcionálási lehetőség az ellenőrző hatóság számára, mely a hulladék mennyiségétől függetlenül lehetővé teszi a helyszíni bírságolást tettenérés esetén. (Ez azonban csak utolsó lehetőség, hiszen általában a „notórius” hulladékégetők anyagi körülményei úgysem teszik lehetővé a bírság behajtását, s ettől a probléma még nem is oldódik meg.)
A felvetett probléma megoldása komplex megközelítésben lehetséges, a gazdasági és szociális problémák kezelésével, szem előtt tartva a hulladékkezelés és a levegőtisztaság-védelem prioritását.
Az EMMI-t ugyancsak arról kérdeztem, hogy álláspontjuk szerint a gazdasági-pénzügyi válság miként érinti, illetve befolyásolja a hulladékokkal kapcsolatos nem kívánatos lakossági magatartásokat. Emellett a JNO állásfoglalás kapcsán tett és tervezett intézkedésekről, az elért eredményekről, valamint a problémakör megoldását szolgáló további célkitűzéseikről kértem tájékoztatást.
Az Egészségügyért Felelős Államtitkár válaszában kifejtette, hogy a lakossági hulladékégetés hátterében nem csupán a lakosságnak a hulladékégetés káros egészségi hatásaira vonatkozó ismereteinek hiánya áll, hanem nagyon fontos meghatározó tényező a szociális problémák jelenléte, amely a válság hatására valószínűleg tovább fokozódik. Erre lehet következtetni az Országos Tisztifőorvosi Hivatal (OTH) állásfoglalásából is, amely a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Népegészségügyi Szakigazgatási Szerve tájékoztatása alapján arról számolt be, hogy a megye gazdaságilag különösen hátrányos helyzetű területein jellemző az illegális hulladékégetés, ami részben fűtési céllal, részben kábelégetés formájában valósul meg. E tevékenységek visszaszorítása főként gazdasági-szociális kérdés, melynek érdemi megoldására a népegészségügyi szerveknek nincs eszköze.
A lakosság fűtőanyag használatának ellenőrzése, korlátozása nehezen megoldható feladat az önkormányzatok számára.
A kapott tájékoztatás kitért arra is, hogy a JNO állásfoglalásra5 figyelemmel a Belügyminisztérium lehetőséget biztosított az Országos Környezetegészségügyi Intézet (OKI) által elkészített, a „Tájékoztató az illegális hulladékégetés humán- és környezet-egészségügyi kockázatairól” című részletes szakmai anyag (a továbbiakban: Tájékoztató) Önkormányzati Hírlevélben való megjelentetésére. A Belügyminisztérium továbbá jelezte, hogy az önkormányzatok számára rendezett képzéseken, értekezleteken a megjelentek számára az anyagot átadták.
A VM javaslatát, amely szerint szükséges a rendőri intézkedésre vonatkozó szabályozás kibővítése az illegális hulladékégetés területére is, valamint módosítása a tettenérés esélyének növelése érdekében, a tárca – egyetértését is hangsúlyozva – továbbította a Belügyminisztériumnak. E változás indokoltságát mutatja, hogy amennyiben az illegális hulladékégetésről szóló bejelentés a rendőrség helyi megbízottjához érkezne, lehetőség lenne a helyszín azonnali felkeresésére, valamint a jegyzőkönyv szakszerű felvételére. Ezek hiányában a hatósági intézkedés – a tapasztalatok szerint – nem elég hatékony.
Az EMMI az eddig megtett és tervezett intézkedései kapcsán beszámolt arról, hogy az OKI által elkészített Tájékoztatót megküldték a megyei és a kistérségi népegészségügyi intézetek számára, amelyek közzétették saját honlapjukon.
A megyei intézetek közvetlenül, vagy a kistérségi intézetek közreműködésével megkeresték a területükön működő önkormányzatokat, hogy a helyi lehetőségek felhasználásával vegyenek részt a lakosság minél szélesebb körű tájékoztatásában az illegális hulladékégetés káros hatásairól, pl. az írott sajtó, önkormányzati honlapok, helyi televízió stb. felhasználásával.
Lakossági tájékoztatókat, ismeretterjesztő és figyelemfelhívó anyagokat, szórólapokat megküldték és széles körben kihelyezték pl. ügyfélszolgálati irodákban, egészségügyi intézményekben, háziorvosi rendelőkben. Az illegális hulladékégetés humán- és környezet-egészségügyi kockázatairól szóló tájékoztatás pl. az egészségnevelők munkaértekezletének programjába is bekerült. A kockázatok ismertetését iskolákban, lakossági rendezvényeken, fórumokon folyamatosan végzik.
Több népegészségügyi szakigazgatási szerv felhívta az önkormányzatok figyelmét arra, hogy a környezet védelméről szóló 1995. évi LIII. törvény lehetőséget ad az önkormányzatoknak a kerti hulladékégetés szabályozására. Továbbá felhívták az önkormányzatok figyelmét a lomtalanítási akciók lebonyolítására és a szelektív hulladékgyűjtés fontosságára.
A megyei népegészségügyi intézetek jelentős része a hamarosan kezdődő fűtési szezont közvetlenül megelőző és a lombhullást követő időszakra ütemezte tájékoztatásai megismétlését és újabb szóróanyagok terjesztését, valamint intenzív megjelenését a helyi médiában az illegális hulladékégetés humán- és környezet-egészségügyi kockázatairól.
A kapott válasz szerint az idei év során a népegészségügyi intézetekhez illegális hulladékégetés tárgyú lakossági panasz vagy bejelentés elvétve, hatósági megkeresés pedig egyáltalán nem érkezett, így hatósági ügy áttételére nem került sor az illetékes környezetvédelmi felügyelőséghez.
A szociális ágazat eredményei kapcsán az EMMI kiemelte, hogy a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szt.) szerint, a szociálisan rászorult háztartásoknak az általuk lakott lakás vagy nem lakás céljára szolgáló helyiség fenntartásával kapcsolatos rendszeres kiadásaik viseléséhez nyújtott támogatást, azaz a lakásfenntartási támogatást – a támogatás célzottságának biztosítása érdekében – 2011. szeptember 1-jétől elsődlegesen természetben kell biztosítani a települési önkormányzatoknak. A támogatás bármely fűtési módhoz igénybe vehető.
A kormányhivatalok Szociális és Gyámhivatalainak visszajelzései alapján 2012 áprilisában készült összesítés szerint a folyósított lakásfenntartási támogatás több mint felét kizárólag természetben nyújtják. A természetbeni támogatásban részesülőknek csupán 1,9%-át teszi ki a tüzelőanyag költségeihez kapcsolódó természetbeni ellátás, azaz palackos gázban, szénjuttatásban, olajban, illetve fában 11 184-en részesültek.
A szociálisan rászorulók tűzifaellátása érdekében a Belügyminisztérium a helyi önkormányzatok szociális célú tűzifavásárlásához kapcsolódó kiegészítő támogatásáról szóló 59/2011. (XII.23.) BM rendelettel kiegészítő támogatást nyújtott a helyi önkormányzatok részére szociális célú tűzifavásárláshoz, mellyel 2012. április 30-ig kellett az önkormányzatoknak elszámolniuk. A tárca adatai szerint 456 önkormányzat 858.012.000,-Ft támogatásban részesült, az érintett önkormányzatoknak 54.742 m³ tűzifát osztottak ki, 822.309.553,- Ft összeget használtak fel. 
Az EMMI szerint, összességében elmondható, hogy a szociális tűzifa vásárlásához nyújtott állami támogatás sikeres és eredményes volt. A kiegészítő támogatás nyújtotta lehetőséggel az érintett önkormányzatok 98,9%-a élt, a juttatásban részesülők száma 45.137 fő volt, amely az érintett önkormányzatok összes lakosságának 2,98%-át tette ki.
A civil szervezeteket tömörítő Környezeti Tanácsadó Irodák Hálózatát (Kötháló) is megkerestem kérdéseimmel és a szervezet vezetője 17 tagszervezet6 véleményét összegezve küldte meg számomra válaszát, táblázatban is összesítve az eredményeket.
Elsőként a Kötháló-t is arról kérdeztem, hogy álláspontjuk szerint a gazdasági-pénzügyi válság miként érinti, illetve befolyásolja a hulladékkal kapcsolatos nem kívánt lakossági magatartásokat, valamint tapasztalataik szerint a gyakorlatban a hatóságok megfelelően folytatják-e le eljárásaikat. 
Kérdést tettem fel arról, hogy az illegális hulladékégetés kapcsán milyen jogszabályi és a jogalkalmazási problémák és megoldások ismertek előttük, valamint arról, hogy milyen szerepet tölthetnek be a civil szervezetek a lakossági hulladékégetés visszaszorításában. Végül véleményüket kértem azzal kapcsolatban, hogy szükséges-e az avarégetés tiltása.
Minden évben nő a Kötháló tagszervezeteihez érkező illegális hulladékégetéssel kapcsolatos panaszok aránya. Tapasztalataik alapján ezt inkább a környezeti tudatosság hiánya okozza mint a pénzhiány, ugyanakkor legalább ilyen fontos szempont, hogy alig találkoznak olyan esettel, amikor a hatóság eredményesen járt el. Ez különösen az illegális hulladékégetés esetére igaz.
A tagszervezetek válaszaiból kitűnik, hogy magas a személyes összefonódás kockázata, különösen a helyi önkormányzatok jegyzőinél, ugyanakkor leginkább a környezetvédelmi felügyelőség járt el eredményesen, elvárásaik szerint. 
A tagszervezetek válaszaikban kifogásolták, hogy a jogszabály nem tartalmaz megfelelő szankciót, a bírság mértéke alacsony, és a jogszabály alapján a hatóság a bizonyítás jelentős költségét jellemzően a panaszbejelentőre terheli, aki a magas összeg miatt nem finanszírozza a bizonyítást. 
Sokan jelezték, hogy  a jogszabályi környezet nehezíti a panaszok széles körű kivizsgálását (emailen nem lehet bejelenteni, telefonos bejelentésre nem indul eljárás, hét végén nem elérhető a hatóság, nem megy ki a helyszínre a hatóság, stb.). A jogszabály nem terjed ki minden hulladékfajta égetésének a tiltására (pl. avar égetése, nagyobb mennyiségű papír égetése). Javasolták, hogy több szerv/hatóság számára kell jogosítványokat adni, kötelezővé tenni, hogy eljárjanak, rögzítsék az eseteket, továbbítsák az illetékes hatóság felé, pl. mezőőrök, természetvédelmi őrök, közterület felügyelők, rendőrök, tűzoltóság, önkéntes polgárőrök, stb.
Összegezve, a válaszok szerint a jogi szabályozás kiegészítésre, fejlesztésre szorul, hogy a problémát kezelni tudja. 
Problémaként fogalmazódott meg, hogy sok esetben a jegyző saját hatáskörében eljárást kezdeményez, de a nyomozó hatóság felé nem tesz feljelentést. Tudatosítani szükséges, hogy a szabálysértési, közigazgatási, büntető- polgári jogi felelősségi rendszerek egymástól függetlenül alkalmazandók.
Emellett másik fontos problémaként emelték ki a civil szervezetek a kábelégetés tetten érhetetlenségét, amelyben évek óta nem tudnak eredményt elérni a hatóságok.
Jogi eszköz a környezetkárosító tevékenység jelenleginél magasabb bírsággal történő szankcionálása lehet. 
Emellett a lakosság fűtéstámogatása, tüzelőanyaggal való támogatása, illetve a környezetkímélő hulladékkezelési gyakorlat lakosság körében történő megismertetése és alkalmazásának támogatása is fontos lenne, melyekben elsősorban az önkormányzatoknak lehet elsődleges szerepük. 
A „jogon túli” eszközök közül a környezeti nevelést, a szemléletformálást, a tevékenység káros hatásainak a lakossággal való megismertetését emelték ki a Kötháló tagszervezetei. Ennek formái többfélék lehetnek, ilyenek például a lakossági tájékoztatók, fórumok, iskolai előadások, a témáról szóló kiadványok terjesztése, melyekben a helyi civil szervezeteknek lehet a legfontosabb szerepük együttműködve a helyi önkormányzattal. 
Fontos feladat a lakosok bizalmának növelése a hatóságokkal szemben, pl. eredményes eljárások publikálása a helyi, megyei lapokban. A települési önkormányzat avarégetést tiltó hirdetménye mellett érdemes lenne egy formanyomtatványt is elérhetővé tenni, amin bejelenthető az illegális tevékenység észlelése.
Elsősorban a környezeti nevelés, a szemléletformálás, a tevékenység káros hatásainak a lakossággal való megismertetése kapcsán lehet szerepük a civil szervezeteknek a probléma megoldásában. Emellett pedig a bejelentések hatóságok felé továbbításában, az ügy segítésében, közvetítő szerepük lehet a lakosság és a hatóságok között.
A tagszervezetek jelentős többségének véleménye szerint az avarégetés teljes tiltása szükséges, hiszen ez hulladékgazdálkodási tevékenység, az elérhető legjobb technológia pedig az ilyen hulladékok hasznosítására a komposztálás. 

Érintett alapvető jogok és alkotmányos értékek
·	Jogállamiság, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés)
·	Az élethez, és az emberi méltósághoz való jog (Alaptörvény II. cikk: „Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz.”)
·	Egészséges környezethez való jog: „Magyarország elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez. Aki a környezetben kárt okoz, köteles azt – a törvényben meghatározottak szerint – helyreállítani vagy a helyreállítás költségét viselni.” (Alaptörvény XXI. cikk (1) és (2) bekezdések)
·	Nemzet közös öröksége: „A természeti erőforrások, különösen a termőföld, az erdők és a vízkészlet, a biológiai sokféleség, különösen a honos növény- és állatfajok, valamint a kulturális értékek a nemzet közös örökségét képezik, amelynek védelme, fenntartása és a jövő nemzedékek számára való megőrzése az állam és mindenki kötelessége.” (Alaptörvény P) cikk)
·	A szociális biztonsághoz való jog: „(1) Magyarország arra törekszik, hogy minden állampolgárának szociális biztonságot nyújtson. Anyaság, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén minden magyar állampolgár törvényben meghatározott támogatásra jogosult.   
(2) Magyarország a szociális biztonságot az (1) bekezdés szerinti és más rászorulók esetében a szociális intézmények és intézkedések rendszerével valósítja meg.” (Alaptörvény XIX. cikk (1) és (2) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok
·	A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
·	A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvt.)
·	A szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény (Szabstv.)
·	A szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról, és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvény (Új szabstv.)
·	A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.) 
·	A levegő védelméről szóló 306/2010. (XII.23.) Korm. rendelet (Lr.)
·	Az európai uniós csatlakozással összefüggő egyes törvénymódosításokról, törvényi rendelkezések hatályon kívül helyezéséről, valamint egyes törvényi rendelkezések megállapításáról szóló 2004. évi XXIX. törvény (panasztörvény)
·	A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szt.)
·	Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (Mötv.)
·	A hulladékgazdálkodásról szóló 2000. évi XLIII. törvény (Hgt.)

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Ajbt. határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közigazgatási szerv, helyi önkormányzat, nemzetiségi önkormányzat, kötelező tagság alapján működő köztestület, a Magyar Honvédség, rendvédelmi szerv, közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében, nyomozó hatóság vagy az ügyészség nyomozást végző szerve, közjegyző törvényszéki végrehajtó, önálló bírósági végrehajtó vagy közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Ajbt. 28. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa az általa lefolytatott vizsgálatról jelentést készít, amely tartalmazza a feltárt tényeket és az ezeken alapuló megállapításokat és következtetéseket.

II. Az érintett alkotmányos jogok tekintetében
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság a 9/1992. (I. 30.) AB határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az állami és önkormányzati döntések jogszabályoknak való megfelelőségét is.
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.7
Az Alkotmánybíróság szerint az alanyi jogok érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos követelményéből erednek, de szoros kapcsolatban állnak a jogegyenlőséggel, törvény előtti egyenlőséggel is. A megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban ugyanis a jogbiztonság az, ami sérelmet szenved.8
Az Alaptörvény hatálybalépését megelőzően az Alkotmány a tisztességes eljáráshoz való jogot explicite nem nevesítette, ugyanakkor az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az a független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a jogbiztonság elvéből levezethető eljárási garanciák egymásra vonatkoztatásával tartalmilag levezetett olyan alkotmányos alapjogot jelent, amely komplex követelményrendszert testesít meg, magában foglalva valamennyi, a jogállamiság értékrendjének megfelelő eljárási alapelvet és normát. A 2012. január 1-jén hatályba lépett Alaptörvény már expressis verbis tartalmazza a tisztességes eljáráshoz való jogot, rögzítve, hogy a közhatalmú szervek, hatóságok az ügyeket részrehajlás nélkül, tisztességes módon, ésszerű határidőn belül intézzék, döntéseiket pedig a törvényben meghatározottak szerint indokolják.
A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A közvetlen alkotmányi garanciák gazdaságossági és célszerűségi okokból, az eljárás egyszerűsítése vagy az időszerűség követelményének érvényesülése címén sem mellőzhetők.9 Már több jelentésemben is hangsúlyoztam, hogy különösen nagy súlya van ennek a tételnek akkor, amikor az adott eljárás eleve alapjog-korlátozásra, szankció kiszabására vagy jogkorlátozó intézkedés meghozatalára irányul.
Az Alaptörvény XXI. cikkében deklarált egészséges környezethez való jog értelmezését az Alkotmánybíróság a jelentősége folytán alaphatározatként értékelhető 28/1994. (V. 20.) AB határozatában, valamint az arra épülő későbbi határozataiban végezte el. A testület e döntésében részletesen elemezve az egészséges környezethez való jogot megállapította, hogy az elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia. Az állam kötelességeinek magukban kell foglalniuk az élet természeti alapjainak védelmét és ki kell terjedniük a véges javakkal való gazdálkodás intézményeinek kiépítésére.10
Az Alkotmánybíróság elvi éllel állapította meg, hogy az állam nem élvez szabadságot abban, hogy a környezet állapotát romlani engedje, vagy a romlás kockázatát megengedje. Ez az állami fellépés olyan korlátját jelenti, amely megakadályozza, hogy a már elért objektív védelmi szint, illetve hatékonyság csökkenjen, az addig elért környezetállapot romoljon. Következésképpen nem engedhető meg, hogy a környezetvédelemhez való jog érvényesülése társadalmi, gazdasági folyamatok, körülmények függvényében mennyiségileg vagy minőségileg változzon.
Tekintettel arra, hogy az egészséges környezethez való jog megvalósítását szolgáló hatósági rendszer kialakítása és működtetése állami feladat, a kötelezettségek címzettjei nemcsak a jogalkotó szervek, hanem azokon keresztül maguk a jogalkalmazók is. Amennyiben a hatóságok elmulasztják a környezetvédelmi előírások következetes és megfelelő érvényesítését, azok kiüresedését okozzák és egyidejűleg az egészséges környezethez való jog sérelmét idézik elő.
Az Alaptörvény II. cikke alapján az emberi méltóság sérthetetlen, minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz. Az Alaptörvény hatályba lépését követően is hivatkozási pontot jelentő alkotmánybírósági gyakorlat az emberi méltósághoz való joggal kapcsolatosan arra hívja fel a figyelmet, hogy a méltóság az emberi élettel eleve együtt járó minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő.
Az Alkotmánybíróság több alkalommal kifejtette, hogy a szociális ellátáshoz való jog minimumának elvont alkotmányos mércéje az élethez és emberi méltósághoz való jog. Az állam alkotmányos kötelezettségét akkor teljesíti, ha a szociális támogatási rendszert megszervezi és működteti. Egyedüli korlát, hogy átmenetileg sem okozhat területenként vagy társadalmi csoportonként ellátatlanságot, sem pedig emberhez méltatlan ellátási körülményeket. A megélhetési minimum alkotmányos alapkövetelményeként meghatározott emberi élethez és méltósághoz való jog védelmében az állam az emberi lét feltételeiről köteles gondoskodni. Az állam végső helyzetben köteles azokról gondoskodni, akik az emberi lét alapfeltételeit önerejükből nem tudják megteremteni.

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. A hulladékégetés következtében fellépő környezet-egészségügyi problémák
Napjainkban a takarékosság jegyében nagyon sokan visszaállították a régi kályháikat, és fűtenek szénnel, fával és egyéb éghető, általuk tüzelésre alkalmasnak vélt anyagokkal, például műanyaggal, fahulladékkal. Az utóbbiak nagy része különböző gyanta és lakk maradványok mellett favédő anyagokat – biocidokat – is tartalmazhat, amelyekből a nem tökéletes égés során egészségkárosító anyagok szabadulnak fel. A műanyagok hosszú idő alatt bomlanak le a természetben. Ha elégetik azokat, szennyezik a környezetet, és károsíthatják az egészséget, rákkeltő, bőr- és szemirritációt okozó, a légző- és immunrendszert, és a vérképző szerveket súlyosan károsító vegyületek keletkeznek.
A háztartásokban illetve udvaron, nyílt térben leggyakrabban elégetett anyagok égetése során szén-monoxid, széndioxid, hidrogén-klorid, hidrogén-fluorid illetve számos egyéb, irritáló, maró hatású és rákkeltő szerves anyag szabadul fel általában. A dioxin, a furán származékok, valamint a füsttel szétszóródó fémek (pl. a kadmium, cink, arzén, higany, nikkel, ólom, króm stb.) az égés során keletkező porral leülepednek a talajra, a növényekre, és a tápláléklánc révén bejutnak az emberi szervezetbe.
A műanyag termékek (műanyag flakonok, háztartási, gyógyszerészeti, kozmetikai termékek, gyerekjátékok stb.) égetése során szén-monoxid, vinil-klorid, dioxinok, klórozott furánok és sósav gáz képződésével kell számolni. Poliuretán égetésekor sárga füstfelhők jönnek létre, amik hidrogén-cianidot és foszgént tartalmaznak. Fehérített papír (pizzás dobozok, mélyhűtött ételek dobozai) égetésekor halogénezett szénhidrogének jutnak a légkörbe és ezek a vegyületek leukémiát okozhatnak. Papír és karton égetésekor a feliratok toxikus fém tartalma szennyezi a környezeti levegőt. Régi farostlemez hulladékok elégetése során arzén és króm kibocsátással kell számolni.
A kerti hulladék elégetése során is szennyező részecskékkel telik meg a levegő. Egy átlagos kerti tűz, amelyben vegyesen égetnek avart, fűnyesedéket és gallyakat, hatalmas légszennyezést okoz. Általában a kerti hulladékkal a mérgező vegyszermaradvány is elég, és nem ritka, hogy a meggyújtott zöldbe műanyag és egyéb háztartási szemét is keveredik, tovább növelve a légszennyező anyagok listáját. Egy svájci tanulmány szerint egy nagyobb kupac avar 6 órás égetésével annyi szálló por keletkezik, mint 250 autóbusz 24 órai folyamatos közlekedése során. Az avar égetésekor nagy mennyiségben keletkezik szén-monoxid, aeroszol részecskék (PM), nitrogén-oxidok és különféle szénhidrogének (metil-etil-keton, etil-benzol, sztirén, fenol, dibenzo-furán, benzapirén).11
Jól mutatja e probléma súlyát az a hátrányos helyzetű, számottevő iparral nem rendelkező Borsod megyei település is, ahol a légszennyezettség rendre túllépi az egészségre veszélyes értéket. Ez a jelenség nyilvánvalóan összefüggésben van azzal, hogy a lakosság egy része más, megfelelő fűtőanyag hiányában a hulladék elégetésére kényszerül. A probléma összetett voltát jól szemlélteti, hogy a 2012-2013-as őszi-téli időszak első kihűléses halálesete e településen történt. Egy idős asszony a saját, fűtetlen házában fagyott meg12.

2. Az illegális hulladékégetéssel szembeni fellépés jogi lehetőségei
Az Lr. 4. §-a értelmében tilos a légszennyezés, valamint a levegő lakosságot zavaró bűzzel való terhelése, továbbá a levegő olyan mértékű terhelése, amely légszennyezést okoz.
Emellett az Lr. a hulladékok nyílt téri, illetve háztartási égető-berendezésekben történő égetésének tilalmát is egyértelműen rögzíti. A hatályos Lr. 27. § (2) bekezdése szerint hulladék nyílt téri, vagy a hulladékok égetésének feltételeit rögzítő jogszabályban foglaltaknak nem megfelelő berendezésben történő égetése, a háztartásban keletkező papírhulladék és veszélyesnek nem minősülő, kezeletlen fahulladék háztartási berendezésben történő égetése kivételével tilos. 
A levegővédelmi hatáskörök megoszlanak a kistérségi jegyző és a felügyelőség között. A kistérségi jegyző rendelkezik hatáskörrel a háztartások hulladékégetése, továbbá a legfeljebb 140 kWh teljesítményű kazánokban égetett hulladékok tárgyában, vagyis lényegében az esetek túlnyomó többségében. A felügyelőségek a nyílt téri hulladékégetések miatt járhatnak el, tipikusan a kábelégetések és a hulladéklerakók meggyújtása miatt.13
Az Lr. 34. § (1) bekezdése14 rendelkezik a levővédelmi bírság kiszabásáról.
A kiszabható bírság mértéke az Lr. 9. számú mellékletének megfelelően 100.000 és 500.000 Ft között van.
Emellett illegális hulladékégetés esetén nem kizárólag a levegőminőségi jogszabályok megsértése történik. A panaszok tárgya különböző hulladékok (gazdasági tevékenység keretében, illetve attól függetlenül történő) égetése. Ebből adódóan a jegyző és a felügyelőségek hulladékgazdálkodási hatásköre sem hagyható figyelmen kívül. 
A Hgt. 49. § (1) bekezdése szerint, aki tevékenységével, vagy mulasztásával a hatósági engedélyhez, hozzájáruláshoz, bejelentéshez kötött hulladékgazdálkodási tevékenységet engedély, hozzájárulás vagy bejelentés nélkül vagy attól eltérően végez, hulladékgazdálkodási bírságot köteles fizetni. A hulladékgazdálkodási bírság nem mentesít emellett a büntetőjogi, a szabálysértési, továbbá a kártérítési felelősség, valamint a tevékenység korlátozására, felfüggesztésére, tiltására, illetőleg a megfelelő védekezés kialakítására, a természetes vagy korábbi környezet helyreállítására vonatkozó kötelezettség teljesítése alól.
A hatáskörök megoszlása a hulladék minőségéhez igazodik. A jegyzőnek kell eljárnia a lakosok által a háztartásokban elégetett települési hulladékok esetén. A felügyelőségek a „termelési” hulladékok égetése miatt járhatnak el, vagyis a gazdálkodó szervezetek gazdasági tevékenységéhez kötődően, annak keretében keletkezett hulladékok égetése miatt. 

2.1. Az illegális lakossági hulladékégetésre vonatkozó beadványokkal kapcsolatos eljárási problémák
2.1.1. Az eljárás szabályai
Egy a Hivatalomhoz érkezett panasz15 kapcsán általános jogalkalmazási, jogértelmezési kérdésként merült fel, hogy a hatóságok mely törvény alapján és milyen szabályok szerint kötelesek eljárni a hulladékégetést kifogásoló lakossági bejelentések alapján. A lakossági bejelentésekre ugyanis két jogszabály irányadó, amelyek azonban eltérő eljárási rendelkezéseket tartalmaznak, más jogokat keletkeztetnek és kötelezettségeket állapítanak meg.
A hatóságok ezekre a bejelentésekre általában a panasztörvény 141-143. §-ait alkalmazzák. A 141. § (2) bekezdése szerint a panasz olyan kérelem, amely egyéni jog- vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul, és elintézése nem tartozik más – így különösen bírósági, államigazgatási – eljárás hatálya alá. A (3) bekezdés alapján a közérdekű bejelentés olyan körülményre hívja fel a figyelmet, amelynek orvoslása, illetőleg megszüntetése a közösség vagy az egész társadalom érdekét szolgálja. A közérdekű bejelentés javaslatot is tartalmazhat.
A panasztörvény alapján egy egyéni jog- vagy érdeksérelem kivizsgálására kizárólag akkor kerülhet sor, ha a sérelem hatósági (bírósági) hatáskörben nem vizsgálható ki, mert az nem jogsértést fogalmaz meg. Kizárt, hogy a közigazgatási jog körébe eső, valamely jogszabálysértésre vonatkozó bejelentésben foglaltakat a Ket.-től függetlenül lehetne kivizsgálni. A törvény által használt szavak, fogalmak is arra utalnak, hogy a jogalkotó nem a jogszabálysértések orvoslása, illetve az azokkal szembeni fellépés érdekében teremtette meg a közérdekű bejelentés jogintézményét. A közérdekű bejelentés a panasznál általánosabb tárgyú bejelentést fogalmaz meg, amely nem egyedi sérelem orvoslására, hanem annál általánosabb körülmények, hiányosságok jelzésére irányul, amely kisebb-nagyobb közösségek, esetleg a társadalom egészét érintheti. 
Kiemelt társadalmi érdek fűződik a levegő szennyezésének megakadályozásához, a környezetvédelmi, levegővédelmi szabályok hatályosulásához. E tekintetben nincs annak jelentősége, hogy egy környezetre veszélyt jelentő magatartással szembeni fellépés csak egy vagy több ember közvetlen érdekében szükséges, vagyis, hogy hány embert zavar közvetlenül az adott magatartás. A megítélés szempontja kizárólag az, hogy a bejelentés jog- vagy érdeksérelem meglétét jelzi, amely esetben fel sem merülhet a panasztörvény alkalmazása, amely egyébként sem tartalmazza a részletszabályokat, a garanciális rendelkezéseket (ügyféli jogok, jogorvoslat lehetősége stb.), amelyek a jogok és kötelezettségek hatóság általi érvényesítéséhez nélkülözhetetlenül szükségesek. 
Mivel a hulladékok égetése miatti lakossági bejelentés alapján a közigazgatási jogszabályok hatályosulásának a ténye vitatott, így annak kivizsgálása is kizárólag a Ket. szerint történhet. Azt kell ugyanis tisztázni, hogy a hulladékok égetésére vonatkozó jogszabályi tilalmat valóban megsértették-e, és ennek függvényében milyen jogkövetkezményeket kell alkalmazni. Az erre szolgáló jogintézmény a Ket. szerinti hatósági ellenőrzés, melynek keretén belül a hatóság – a hatáskörének keretei között – ellenőrzi a jogszabályban foglalt rendelkezések betartását, valamint a végrehajtható döntésben foglaltak teljesítését16.
A hatóságot eljárási kötelezettség terheli a Ket. 20. § (1) bekezdése értelmében, amelyből egyértelműen következik a döntéshozatali kötelezettség is. Az eljárás ugyanis mindaddig nem fejeződik be, amíg a hatóság azt érdemi vagy nem érdemi döntésével, azaz határozattal vagy végzéssel le nem zárja.
Fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy a Ket. mellett a Kvt.17 is a hatóság eljárási kötelezettségét írja elő, miszerint az írásban tett, a környezetveszélyeztetéssel, károsítással vagy szennyezéssel kapcsolatos felhívás esetén a hatáskörrel rendelkező szerv köteles intézkedni, illetve arra az előírt határidőn belül érdemi választ adni.

2.1.2. A tényállás tisztázása
Az illegális hulladékégetéssel kapcsolatos eljárás során az egyik legnagyobb problémát a Ket. 50. §-ában előírt tényállás tisztázási kötelezettség és a bizonyítás lefolytatása jelenti.
A hulladék égetésének ténye legegyszerűbben tettenéréssel bizonyítható. A hatóság azonban az esetek többségében a bejelentést követően nem tud azonnal a helyszínre menni, illetve előfordulhat, hogy az ügyintézőket nem engedik be az ingatlanra, így utólag már csak helyszíni ellenőrzés és analitikai vizsgálatok révén lehet a hulladékégetést bizonyítani.
Az eredményes bizonyítást segíthetné elő két javaslat, amely már a korábbi állásfoglalásban is megjelent, illetve az Egészségügyért Felelős Államtitkár által írt válaszlevélben is olvasható. Az egyik javaslat szerint szükséges lenne a rendőrségi intézkedésre vonatkozó szabályozás kibővítése az illegális hulladékégetés területére is, mert ha az illegális hulladékégetésről szóló bejelentés a rendőrség helyi megbízottjához érkezne, lehetőség lenne a helyszín mihamarabbi felkeresésére, valamint a jegyzőkönyv szakszerű felvételére.
A másik javaslat arra vonatkozik, hogy az elhagyott hulladékok, az illegális lerakók és égetések felderítésében, bizonyításában és megakadályozásban a jegyzőn kívül – a rendőrség mellett – további hatóságok, hatósági feladatokat ellátó személyek (pl.: közterület-felügyelők, a mezőőrök, a természetvédelmi őrszolgálat) is vegyenek részt. 
A vidékfejlesztési miniszter válaszlevele hívja fel a figyelmet arra, hogy szintén az illegális hulladékégetés bizonyíthatóságát könnyíti meg, ha a panaszosok lefényképezik a hulladékégetésre utaló jeleket, és az égetések naplószerű feljegyzése is segítheti a kivizsgálást.
Amennyiben a hatóságnak nem sikerül a hulladékégetőt „tetten érnie”, vagy az égető nem ismeri el a hulladékégetés tényét, a hatóság a kéményből (tetőről, kazánból) vett koromminta laboratóriumi vizsgálatával bizonyíthatja a hulladékégetés tényét. Mintát akkreditált cég vagy környezetvédelmi felügyelőség vehet, melyben a rendőrség közreműködhet a lefolytatott helyszíni ellenőrzés során. 
Tekintettel arra, hogy a kéményből, vagy a kazánból vett korom, illetve hamuminta laboratóriumi vizsgálati költsége magas, annak megrendelésére a forráshiánnyal küzdő hatóságoknak legtöbbször nincs lehetőségük, így a tényállás tisztázatlan marad. Ez vezet sokszor arra a megoldásra, hogy a hatóság a bejelentőt hívja fel a vizsgálat elvégzésére, a szakértői vélemény beszerzésére, ez azonban nem jogszerű, mivel a tényállást a hatóság hivatalból köteles tisztázni, ezt a terhet előzetesen nem háríthatja át az ügyfélre.
A bizonyítás során felmerülő költségek – amennyiben a hulladékégetés bizonyítást nyer – az égetőt terhelik, de annak megelőlegezése a hatóság feladata. Az önkormányzatok és a környezetvédelmi felügyelőségek jelenleg nincsenek olyan anyagi helyzetben, hogy a panaszok méréssel történő kivizsgálásának költségét fel tudják vállalni.
A fentiekben leírtakat összegezve megállapítom, hogy az egészséges környezethez való joggal kapcsolatban visszásságot okoz, ha a hatóságoknál jelentkező eljárási és anyagi nehézségek, problémák miatt, az illegális hulladékégetés bizonyíthatóság hiányában büntetlen marad.

3. Magánjogi eljárási lehetőségek
A környezetvédelmi jog, illetve érvényesítésének eszközei nem kizárólagosan a közigazgatási jog hatálya alá tartoznak. A polgári jogban két jogintézmény a szomszédjog, illetve a birtokvédelem lehetnek az eszközei a környezetvédelmi igények kikényszerítésének.18
A polgári jogi eljárások költség- és időigénye miatt azonban ezen két jogi eljárást az illegális hulladékégetés kapcsán ritkán veszik igénybe az érintettek.

4. Illegális hulladékégetés szankcionálásának kérdései
A legális hulladékégetésnek – éppen a tevékenység súlyos környezeti kockázatai miatt – rendkívül szigorú uniós és hazai engedélyezési és üzemeltetési követelményei vannak, amelyek garantálják a veszélyes és mérgező anyagok levegőbe jutásának megakadályozását. A háztartásokban, egyszerű kazánokban, vagy a nyílt téren való égetés során ezzel szemben akadálytalanul jutnak a környezetbe az égés során felszabaduló rákkeltő és súlyosan mérgező anyagok. Ebből következően nem az elégetett hulladék mennyisége, hanem az égetés során felszabaduló mérgező anyagok mennyisége és veszélyessége a társadalomra veszélyesség alapja. További lényeges szempont, hogy a lakossági hulladékégetés éppen az adott lakókörnyezetben, sűrűn beépített részeken, állandó jelleggel okoz környezet-egészségügyi konfliktust, ezért jelentőségét is ott kell megítélni. A mérgező anyagokat tehát a szomszédok közvetlenül, adott esetben napi rendszerességgel és éveken keresztül lélegzik be.
2012. április 15-ig a Szabstv. 148. §-a tartalmazta a környezetvédelmi szabálysértés tényállását. Eszerint, aki a környezetvédelmi hatóság engedélyéhez vagy hozzájárulásához kötött tevékenységet engedély vagy hozzájárulás nélkül, vagy az engedélytől, hozzájárulástól eltérő módon végez, vagy végeztet, illetve a környezet elemeit a külön jogszabályban meghatározott módon terheli, illetve szennyezi, vagy az egyéb környezetvédelmi előírásokat más módon megszegi, százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
A fenti időponttól hatályba lépett az Új szabstv., amely a környezetvédelmi szabálysértés tényállását már egyáltalán nem tartalmazza és helyette környezetvédelmi jogsérelem esetén alkalmazható más tényállást sem.
A Btk. hulladékgazdálkodás rendjének megsértéséről szóló tényállása19 nem különbözik érdemben a hatályon kívül helyezett környezetvédelmi szabálysértés tényállásától, amennyiben a hulladékgazdálkodási előírások megsértését kell szankcionálni. Ugyanakkor a Btk. nem biztosítja megfelelően az illegális hulladékégetés elleni fellépést, mivel a Btk.-ban a hulladékgazdálkodás rendjének megsértésére vonatkozó tényállás keretében meghatározott hulladékfogalom nem igazodik a hulladékgazdálkodási törvény hulladék definíciójához20.
A Btk. csak azt tekinti hulladéknak, ami alkalmas az emberi élet, a testi épség, az egészség, a föld, a víz, a levegő vagy azok összetevői, illetve élő szervezet egyedének veszélyeztetésére, így nem rendeli büntetni a hulladékgazdálkodási törvény megsértésével végzett tevékenységeket, amennyiben azokat nem a Btk. által meghatározott szűkebb fogalmi körben valósítják meg. 
A vidékfejlesztési miniszter ezzel összefüggő álláspontját elfogadom, ugyanakkor – ahogy a JNO állásfoglalás is tartalmazza –, amennyiben a büntetőjogi tényállással a társadalomra nagyobb fokban veszélyes cselekményeket kívánják pönalizálni, akkor ezen magatartások körét egyértelműen kell meghatározni, mégpedig a magatartás környezeti következményei alapján. Ebben az esetben a büntetőjogi fenyegetettséget csak azon magatartásokhoz kell kötni, amelyek konkrét és súlyos környezeti veszélyt, illetve károsodást idéznek elő. Ezzel egyidejűleg pedig át kell gondolni a környezetkárosítás tényállásával való kapcsolatot, hiszen az is ilyen magatartásokat rendel büntetni. 
A tárcavezető válaszában kiemeli, hogy a módosított szabálysértési jog lehetővé teszi, hogy önkormányzati rendelet az ún. tiltott közösségellenes magatartások körében környezetvédelmi tényállásokat állapítson meg. 
A Mötv. 51. § (4) bekezdése arra hatalmazza fel a helyi önkormányzat képviselő-testületét, hogy önkormányzati rendeletében közösségellenes magatartásokat megtiltson, és e magatartások elkövetőjével szemben ötvenezer forintig terjedő helyszíni bírság, illetve százötvenezer forintig terjedő közigazgatási bírság kiszabását rendelje el. A Mötv. 143. § (4) bekezdés e) pontjában pedig némiképp eltérő szövegezéssel arra ad felhatalmazást a helyi önkormányzat képviselő-testületének, hogy rendeletben határozza meg: „a kirívóan közösségellenes magatartásokat, valamint a magatartás elkövetőjével szembeni pénzbírság kiszabásának szabályait;”. 
A Mötv.-nek ezek a rendelkezései 2012. április 15-én az Új szabs.tv. hatályba lépésének napján váltak hatályossá, és léptek a helyi önkormányzatok képviselő-testületét korábban a régi Szabs.tv. alapján megillető szabálysértés statuálási jogkör helyébe. 
Időközben viszont, 2012. november 13-án az Alkotmánybíróság21 határozatában megállapította, hogy a Mötv. fenti rendelkezései alkotmányellenesek, azokat megsemmisítette, így az önkormányzatok szabálysértési tényállás alkotási lehetősége megszűnt. 
A miniszter válasza szerint a lakossági hulladékégetés szankcionálása ugyan nem tartozik az Új szabstv. hatálya alá, ugyanakkor a szankcionálás lehetőségeit közigazgatási hatósági eljárás során lehet érvényesíteni. A hatóság megalapozott bejelentés alapján köteles a Ket. rendelkezései szerint az ügyet kivizsgálni. Az Lr. 34. § (1) bekezdése szerint a környezetvédelmi hatóság a levegővédelmi követelményt megsértő természetes és jogi személy, vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet részére, a jogsértő tevékenység megszüntetésére, illetve a mulasztás pótlására való kötelezéssel egyidejűleg, – ha jogszabály másként nem rendelkezik – levegőtisztaság-védelmi bírságot szab ki. Az Lr. alapján a jogszabályban meghatározott körülmények mérlegelésével22 és csak meghatározott mértékig csökkentett összegben állapíthatja meg – a nagyon magas és így sokszor behajthatatlan – levegőtisztaság-védelmi bírságot.
Álláspontom szerint a szabálysértési szabályozás megszüntetését nem lehet azzal indokolni, hogy az adott magatartást a közigazgatási jog is szankcionálja, hiszen a közigazgatási jogi felelősség egészen eltérő a szabálysértési jogi felelősségtől (jellegében, céljaiban, eszközeiben, bírság mértékében, végrehajtásában stb.), az egyik nem helyettesítheti a másikat. Szükséges hangsúlyozni, hogy az egyes jogágak szerinti (közigazgatási, büntető- vagy szabálysértési, polgári jogi) felelősségi rendszerek egymástól függetlenül alkalmazandók. 
Fontos kiemelni azt is, hogy a hulladékok illegális égetését igen eltérő elkövetői háttér és motívumok jellemzik. A szociális problémák szülte kényszertől a veszélyes hulladékoktól történő „megszabadulásig”, számos egyéni körülmény befolyásolja. Mindezeket a bűnösség és a büntetéskiszabás mérlegelése során csakis egyedileg lehet megfelelően értékelni, amire a közigazgatási jog kevésbé alkalmas.
A fentiek összefoglalásaként megállapítható, hogy a hatályos jogi szabályozás büntetőjogi eszközrendszere nem biztosítja megfelelően az illegális hulladékégetés elleni fellépést, mivel a Btk.-ban a hulladékgazdálkodás rendjének megsértésére vonatkozó tényállás keretében meghatározott hulladékfogalom nem igazodik a hulladékgazdálkodási törvény hulladékfogalmához. Emellett tényállás hiányában 2012. április 15-től az Új szabstv. alapján környezetvédelmi jogsértés esetén nem – így illegális hulladékégetés esetén sem – lehet eljárni, továbbá az Alkotmánybíróság döntése nyomán az önkormányzatok szabálysértési rendelet alkotási felhatalmazása is megszűnt. 
Álláspontom szerint az egészséges környezethez való joggal kapcsolatban visszásságot okoz, ha sem a szabálysértési, sem pedig a büntetőjog nem biztosítja az illegális hulladékégetéssel szembeni fellépés lehetőségét. Mindazonáltal már ehelyütt is jelezni szükséges: önmagában a tilalom és annak hatékony érvényesítése nem elegendő e komplex problémahalmaz megoldásához.

5. Avarégetés környezet-egészségügyi hatásai és jogi szabályozása  
A Kvt. 48. § (4) bekezdés b) pontja szerint a települési önkormányzat képviselő-testületének hatáskörébe tartozik – egyebek mellett – a háztartási tevékenységgel okozott légszennyezésre vonatkozó egyes sajátos, valamint az avar és kerti hulladék égetésére vonatkozó szabályok rendelettel történő megállapítása.
Amennyiben egy településen az önkormányzat nem alkot rendeletet az avarégetésről, alapértelmezésben a tevékenység tilos, ha pedig alkotott rendeletet, az abban előírtakat kell betartani, azaz olyan helyzet áll elő, hogy jogszabályban engedélyezett, szabályozott módon szennyezi a kerttulajdonos a levegőt.
Ma még nem kap elég hangsúlyt, így kevesen tudják, hogy az avar és kerti hulladékok elégetése során nagyon sok egészségkárosító anyag szabadul fel. A jelentős szennyezést elsősorban az váltja ki, hogy alacsony a tűz hőmérséklete, így az anyagok nem vagy csak részben égnek el. Például a növényi részekben lévő szén ugyan oxidálódik, de csak részben és széndioxid helyett mérgező szén-monoxid keletkezik.23
Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) az európai részecske-szennyezésről készített tanulmánya24 szerint Magyarországon évente 16200 ember hal meg idő előtt. Ők átlagosan csaknem 10 évvel tovább élhetnének, ha nem sújtaná őket a részecske-szennyezés. Ez azt jelenti, hogy minden évben 183 400 életévet veszítünk25 az idő előtti elhalálozás miatt. Ebben a tekintetben első helyen állunk Európában. Korábbi tanulmányokból26 ismert: a légszennyezés miatt betegen eltöltött napok száma ezerszer-tízezerszer magasabb, mint a halálozások száma. Ez azt jelenti, hogy Magyarországon évente összesen legalább 16 millió napon keresztül betegeskedünk csak a PM10 miatt! Az életvesztéseken és betegeskedésen túl ennek jelentős gazdasági kihatása van, mely veszélyeztetheti az ország versenyképességét is.
Az értékes szerves anyagból az égetés során hamu keletkezik, mely csak korlátozottan alkalmas talajerő-utánpótlásra, nagyobb mennyiségben egyenesen rombolja a talaj humuszkészletét.
Az első és legfontosabb feladat tehát az avar és kerti hulladék égetésének jogszabályban történő szigorú tiltása.
Az égetéssel szemben a megoldás a komposztálás és a szemétszállítást végző közszolgáltatók által tavasszal és ősszel végzett zöld hulladékgyűjtés.
Valamennyi kerti hulladék és avar komposztálható. A folyamat során az elhalt növényi részeket mikroorganizmusok bontják le és alakítják át a szárazföldi élet nélkülözhetetlen anyagává, humusszá. A humusz hosszú távon tárolja és a növények számára könnyen felvehető formában adagolja azokat az ásványi anyagokat, melyek a növekedéshez szükségesek. De talán ennél is fontosabb, hogy a tömegének sokszorosát kitevő víz megkötésére, tárolására képes. A komposztálás során elkerülhető a hatalmas légszennyezés és értékes humusz, növényi trágya keletkezik.
A fentiekben leírtak alapján megállapítom, hogy az egészséges környezethez való joggal kapcsolatban visszásságot okoz, hogy az avar és kerti hulladék égetése jogszabály által nem tiltott, sőt az égetés önkormányzati rendelet által engedélyezhető.

6. Jogon túli eszközök
A háztartási és egyéb könnyen hozzáférhető hulladékfajták szabálytalan elégetésének súlyos közegészségügyi hatásai vannak. A jog csak a már bekövetkezett szennyezést, környezeti ártalmat tudja büntetni, szankcionálni. Az eredeti állapot helyreállítására, a kibocsátott mérgező, egészségkárosító anyagok légkörből való eltávolítására, az esetleg bekövetkezett egészségkárosodás megszüntetésére nincs lehetőség, így egészségünk és a jövő nemzedékek érdekében a környezetkárosítás megelőzése az elsődleges feladat.
Fontos szerepet kap az illegális hulladékégetés szempontjából is a keletkező hulladék mennyiségének csökkentése. A csomagolási, termelési hulladékok keletkezése elleni fellépéssel közvetve csökkenteni lehet az égetésre alkalmas hulladékok körét, mennyiségét. A termékdíj, betétdíj bevezetése tehát indirekt módon pozitív hatást gyakorolhat az illegális hulladékégetés csökkenésére, és így a levegő minőségére is.
A JNO állásfoglalás megjelenése óta pozitív előrelépésként értékelhető, hogy az OKI által elkészített „Tájékoztató az illegális hulladékégetés humán- és környezet-egészségügyi kockázatairól” című részletes szakmai anyag megjelent az „Önkormányzati Hírlevélben”, így a jegyzők és más érdeklődő önkormányzati munkatársak számára is már könnyen elérhetővé vált. Emellett a lakosság számára tájékoztató, ismeretterjesztő és figyelemfelhívó anyagok, szórólapok széles körben terjesztésre, kihelyezésre kerültek közösségi intézményekben. Az illegális hulladékégetés kockázatainak ismertetését a népegészségügyi szakigazgatási szervek munkatársai az iskolákban, lakossági rendezvényeken, és egyéb fórumokon is végzik.
Üdvözlendőek a szociális ágazat törekvései is az illegális hulladékégetés csökkentése érdekében. Az Szt. szerint, a szociálisan rászorult háztartásoknak az általuk lakott lakás vagy nem lakás céljára szolgáló helyiség fenntartásával kapcsolatos rendszeres kiadásaik viseléséhez nyújtott támogatást, azaz a lakásfenntartási támogatást – a támogatás célzottságának biztosítása érdekében – 2011. szeptember 1-jétől elsődlegesen természetben 
kell biztosítani a települési önkormányzatoknak. A támogatás bármely fűtési módhoz (gáz-, és villamos energia, szén, olaj, fa) igénybe vehető. Az egészségügyért felelős államtitkár tájékoztatása szerint a természetbeni támogatásban részesülőknek csupán 4,9%-át teszi ki a tüzelőanyag költségeihez kapcsolódó természetbeni ellátás. Álláspontom szerint ezt az arányt az elkövetkező években növelni szükséges, hogy minél több rászoruló család számára részben vagy egészben biztosított legyen a téli tüzelő. A szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot okoz, ha a meghatározott célra adott szociális támogatást nem a juttatás céljának megfelelően használják fel.
Az egészségügyért felelős államtitkár megkeresésemre írt válaszlevelében nagyon sikeres és eredményes kezdeményezésként értékelte, hogy a szociálisan rászorulók tűzifaellátása érdekében a Belügyminisztérium a tavalyi évben kiegészítő támogatást nyújtott a helyi önkormányzatoknak. A támogatásban részesülő önkormányzatok a támogatást az erdőgazdálkodók által biztosított tűzifa vásárlására fordíthatták, mely tűzifa szociális rászorultság alapján a helyi lakosság természetbeni támogatására szolgált. Álláspontom szerint − a kezdeményezés pozitív tapasztalatai ismeretében − a programot az idei évben is folytatni szükséges, és a lehetőségek szerint bővíteni a támogatottak körét, annak érdekében, hogy minél kevesebb embernek kelljen kényszerűségből, egyéb tüzelő hiányában hulladékot égetni a téli hidegben, veszélyeztetve ezzel a maga és környezete egészségét.

Összefoglalás
A médiában egyre gyakrabban hallhatunk, olvashatunk a szmoghelyzetről, egyre több településen a levegő szálló por szennyezettsége eléri, vagy meghaladja az egészségügyi, sőt a tájékoztatási szintet27. A levegő szennyezettsége különösen az esti órákban válik igen magassá. Ennek egyik oka, hogy ekkor válik intenzívvé a lakossági fűtési eredetű kibocsátás. Bár a fa- és papírhulladék kivételével tilos egyéb hulladékkal fűteni, a helyhatóságok ennek a tilalomnak nem tudnak teljes mértékben érvényt szerezni, holott tiltott hulladékok égetése esetén súlyosan mérgező vegyületek kerülnek a levegőbe. Így a fűtési szezon kezdetén mindenképpen fontos a lakossági hulladékégetés problémájának vizsgálata.
A megkeresett szervek és civil szervezetek egyetértettek abban, hogy a pénzügyi-gazdasági válság és a lakosság illegális hulladékégetése között szoros összefüggés áll fenn, tekintettel arra, hogy sokszor a nehéz anyagi körülmények miatt történik a hulladékok tüzelőberendezésekben történő égetése.
A központi szervektől érkezett válaszok szerint az illegális hulladékégetés jogszabályi környezete megfelelő a levegőszennyezés minél szélesebb körű megakadályozására, szankcionálására, ezzel szemben a civil szervezetek a jogi szabályozás kiegészítését, fejlesztését, valamint a kiszabható bírságok összegének növelését javasolják. Véleményük szerint tudatosítani szükséges, hogy a közigazgatási, szabálysértési, büntető- polgári jogi felelősségi rendszerek egymástól függetlenül alkalmazandók.
A hatósági eszközök gyakorlati alkalmazása kapcsán valamennyi válaszadó kiemelte az illegális hulladékégetés bizonyíthatóságának problémáját, melyre megoldás lehet a társszervezetek (pl. mezőőrök, természetvédelmi őrök, közterület felügyelők, rendőrök, tűzoltóság, önkéntes polgárőrök, stb.) intézkedési jogkörének bővítése, illetve a bizonyítás költségeinek előzetes finanszírozására környezetvédelmi alap létrehozása.
A légszennyezés és az ezzel összefüggő betegségek kialakulása és halálesetek csökkentése érdekében szükséges az avar és kerti hulladék égetésének jogszabályban történő szigorú tiltása.
A vizsgálatban részt vevő minden szerv és szervezet − a jogi eszközök mellett − a jogon túli eszközök, intézkedések és a megelőzés fontosságát hangsúlyozta. 
A vizsgálat eredményeként fontos kiemelni, hogy a lakossági hulladékégetés nemcsak környezetvédelmi, hanem szociális problémákat és kérdéseket is felvet, amelyek megoldása érdekében komplex, több ágazatot felölelő szemléletmódra van szükség. 
A jelentésben az egészséges környezethez való joggal kapcsolatos visszásságot állapítottam meg mind a jogszabályi környezet, mind a hatósági jogalkalmazás terén, ugyanakkor meglátásom szerint – a korábbi JNO állásfoglalás nyomán – kezd elterjedni a jogon túli eszközök alkalmazása (tájékoztatás, ismeretterjesztés, szociális intézkedések), mely pozitív tendenciát a jövőben tovább kell bővíteni és erősíteni.

Intézkedéseim
1.) A jelentésemben feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásságok orvoslása érdekében az Ajbt. 37. §-a értelmében 
·	felkérem a vidékfejlesztési minisztert, hogy kezdeményezze a Kvt. 48. § (4) bekezdésének módosítását annak érdekében, hogy az avar és a kerti hulladékok égetése az egész ország területén tiltott legyen, és tegyen javaslatot az egyéb megoldási módok (komposztálás, zöld hulladékgyűjtés stb.) elterjesztését célzó intézkedések bevezetésére, támogatására és minél szélesebb körű elterjesztésére;
·	felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, kezdeményezze a Btk. 281/A. §-a szerinti a hulladékgazdálkodás rendjének megsértésére vonatkozó tényállás módosítását annak érdekében, hogy az a hulladékkal végzett jogellenes és környezetre veszélyes magatartásokkal, így különösen is a hulladékok égetésével szembeni fellépés lehetőségét megteremtse;
·	felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, kezdeményezze az Új szabstv. módosítását annak érdekében, hogy környezetvédelmi jogsérelem esetén legyen alkalmazható szabálysértési tényállás.
2.) A jelentésemben feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság jövőbeni bekövetkezte lehetőségének megelőzése érdekében, az Ajbt. 32. § (1) bekezdése alapján 
·	felkérem a belügyminisztert, fontolja meg, hogy a tavalyi évhez hasonlóan, a szociálisan rászorulók tűzifaellátása érdekében biztosítja helyi önkormányzatok részére a kiegészítő támogatás nyújtásának – a támogatotti kör egyidejű bővítésével történő – lehetőségét;
·	felkérem az emberi erőforrások miniszterét, hogy a rendelkezésére álló valamennyi eszközzel segítse a helyi önkormányzatokat abban, hogy a fűtési szezonban a helyi lakásfenntartási támogatást természetben biztosítsák;
·	felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a belügyminiszterrel együttműködésben vizsgálja meg és tegyen intézkedési javaslatokat annak érdekében, hogy illegális hulladékégetés esetén a hatóságoknál felmerülő bizonyítási nehézségek, problémák megoldódjanak, továbbá vizsgálja meg más hatóságok intézkedési jogkörének bővítési lehetőségét hulladékégetés esetén.

Budapest, 2012. december

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Melléklet: Lábjegyzet
1 JNO-420/2011.
2 Két alkalommal küldött megkeresésem (2012. augusztus 24., valamint október 29.) ellenére a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumtól a vizsgálat befejezéséig (2012. november 29.) nem érkezett válasz.
3 A vizsgálat befejezéséig nem érkezett válasz a Települési Önkormányzatok Országos Szövetségétől, a Községek, Kistelepülések és Kistérségek Országos Önkormányzati Szövetségétől, valamint a Jegyzők Országos Szövetségétől.
4 Kvt. 48.§ (4) A települési önkormányzat képviselő-testületének hatáskörébe tartozik: a) a füstködriadó terv, b) a háztartási tevékenységgel okozott légszennyezésre vonatkozó egyes sajátos, valamint az avar és kerti hulladék égetésére vonatkozó szabályok rendelettel történő megállapítása, valamint c) a légszennyezettség szempontjából ökológiailag sérülékeny területek kijelölésével kapcsolatos eljárásban való közreműködés.
5 JNO-420/2011.
6 http://www.kothalo.hu/tabla_14.html
7 2/1995. (XII. 15.) AB határozat
8 75/1995. (XI. 21.) AB határozat, ABH 1995, 376, 383.
9 11/1992. (III. 5.) AB határozat, ABH 1992, 77, 84-85.; 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, ABH 1998, 372, 376-377.; 5/1999. (III. 31.) AB határozat, ABH 1999, 75, 88-89.; 422/B/1999. AB határozat, ABH 2004, 1316, 1320, 1322.
10 996/G/1990. AB határozat 
11 Tájékoztató az illegális hulladékégetés humán- és környezet-egészségügyi kockázatairól; Országos Környezetegészségügyi Intézet
12 http://hvg.hu/itthon/20121030_Halalra_fagyott_a_nyugdijas_neni http://www.origo.hu/idojaras/20120207-veszelyesen-szennyezett-a-levego-putnokon-legszennyezes-szallo-por-anticiklon-meteorologia.html 
13 36. § (1) A levegőtisztaság-védelmi ügyben az elsőfokú hatósági jogkört – a (2)-(4) bekezdésben foglalt kivétellel – a felügyelőség gyakorolja. (2) A települési önkormányzatok többcélú kistérségi társulásáról szóló 2004. évi CVII. törvényben meghatározott kistérség körzetközponti feladatot ellátó települési, a főváros esetében a kerületi önkormányzat jegyzője a) a legfeljebb 500 kWth névleges bemenő hőteljesítményű, háztartási és közintézmény tüzelőberendezés forrásával, b) a legfeljebb 140 kWth névleges bemenő hőteljesítményű, nem az a) pont szerinti kizárólag füstgázt kibocsátó tüzelőberendezés forrásával, c) az egy háztartásban élő személy(ek) mindennapi szükségleteinek kielégítésére, otthona fenntartására szolgáló tevékenység és az ahhoz használt berendezés forrásával, d) a nem gazdasági tevékenység keretében végzett tevékenység okozta bűzterheléssel, és e) a nem gazdasági tevékenység keretében működő diffúz légszennyező forrással kapcsolatos levegőtisztaság-védelmi hatósági ügyben jár el első fokon. (3) A polgármester, fővárosban a főpolgármester a füstköd-riadó terv végrehajtásával kapcsolatos levegőtisztaság-védelmi hatósági ügyben jár el első fokon.
14 34. § (1) A környezetvédelmi hatóság a levegővédelmi követelményt megsértő természetes és jogi személy, vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet részére, a jogsértő tevékenység megszüntetésére, illetve a mulasztás pótlására való kötelezéssel egyidejűleg, - ha jogszabály másként nem rendelkezik - levegőtisztaság-védelmi bírságot szab ki.
15 AJB-879/2012. 
16 88. § (1) bekezdés
17 97. § (2) bekezdése szerint „Mindenkinek joga, hogy környezetveszélyeztetés, környezetkárosítás vagy környezetszennyezés esetén a környezethasználó és a hatóságok figyelmét erre felhívja. Az erre vonatkozóan írásban tett felhívásra a hatáskörrel rendelkező szerv intézkedésének megtétele mellett a törvényben előírt határidőn belül érdemi választ köteles adni.
18 JNO-420/2012.
19 281/A. § (1) Aki a) arra a célra hatóság által nem engedélyezett helyen hulladékot elhelyez, b) engedély nélkül vagy az engedély kereteit túllépve hulladékkezelési tevékenységet, illetve hulladékkal más jogellenes tevékenységet végez, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.(…) (4) E § alkalmazásában a) hulladék: mindaz, amit a hulladékgazdálkodásról szóló törvény hulladéknak minősít, amennyiben alkalmas az emberi élet, testi épség, egészség, a föld, a víz, a levegő, vagy azok összetevői, illetve élő szervezet egyedének veszélyeztetésére, b) hulladékkezelési tevékenység: a hulladéknak a hulladékgazdálkodásról szóló törvényben meghatározott gyűjtése, begyűjtése, szállítása - ideértve az országba történő behozatalt, kivitelt, valamint az ország területén történő átvitelt -, előkezelése, tárolása, hasznosítása, ártalmatlanítása.
20 a) hulladék: bármely, az 1. számú melléklet szerinti kategóriák valamelyikébe tartozó tárgy vagy anyag, amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik, vagy megválni köteles; 1. számú melléklet: Hulladékkategóriák
 Q1	 A továbbiakban másként meg nem határozott termelési, szolgáltatási vagy fogyasztási maradékok	
 Q2	 Előírásoknak meg nem felelő, selejt termékek	
 Q3	 Lejárt felhasználhatóságú, szavatosságú termékek	
 Q4	 Kiömlött, veszendőbe ment, vagy egyéb kárt szenvedett anyagok, beleértve a baleset következtében szennyeződött anyagokat, eszközöket stb. is	
 Q5	 Tervezett tevékenység következtében szennyeződött anyagok (tisztítási műveletek maradékai, csomagolóanyagok, tartályok stb.)	
 Q6	 Használhatatlanná vált alkatrészek, tartozékok (elhasznált szárazelemek, kimerült katalizátorok stb.)	
 Q7	 A további használatra alkalmatlanná vált anyagok (szennyeződött savak, oldószerek, kimerült edzősók stb.)	
 Q8	 Ipari folyamatok maradék anyagai (salakok, üstmaradékok stb.)	
 Q9	 Szennyezés-csökkentő eljárások maradékai (gázmosók iszapja, porleválasztók pora, elhasznált szűrők, szennyvíziszapok stb.)	
 Q10	 Gépi megmunkálás, felületkezelés maradék anyagai (esztergaforgács, reve stb.)	
 Q11	 Ásványi nyersanyagok kitermelésének és feldolgozásának maradékai (pl. ércbányászati meddő, olajkitermelés hulladékai stb.)	
 Q12	 Tiltott anyagokat tartalmazó termékek (PCB-tartalmú olajok stb.)	
 Q13	 Bármely anyag vagy termék, amelynek használatát jogszabály tiltja	
 Q14	 A birtokosa számára tovább nem használható anyagok (mezőgazdasági, háztartási, irodai, kereskedelmi és bolti hulladékok stb.)	
 Q15	 Talajtisztításból származó szennyezett anyagok	
 Q16	 Bármely más hulladékká vált anyag vagy termék, amely nem tartozik a fenti kategóriákba	
21 Alkotmánybíróság II/1477/2012. sz. határozat
22 Lt. 34. § (3) A környezetvédelmi hatóság a bírság kiszabása során a) a mulasztás körülményeit, b) a kötelezettségszegés súlyosságát, és c) a kötelezettségszegés időtartamát és ismétlődését veszi figyelembe. (4) A környezetvédelmi hatóság a (3) bekezdés szerinti körülmények mérlegelésével a bírság összegét kötelezettségszegésenként legfeljebb 75%-kal csökkentett összegben állapíthatja meg.
23 http://www.zoldvalasz.hu/node/612 Egy átlagos kupac (100 kg) kerti hulladék elégetése során milyen anyagok keletkeznek és azok milyen hatással vannak a szervezetünkre: Szén-monoxid: 5-7 kg  (= 5-7 milliárd mikrogramm - μg) Azonnali hatása: fejfájás, szédülés, émelygés, a látás- és hallásképesség csökkenése. Tartós hatása: a szívizmot ellátó koszorúerek keringését csökkenti, elősegíti a koszorúér-elmeszesedést, szűkíti a koszorúereket, növeli a szívinfarktus kockázatát. Akadályozza a vér oxigénszállító képességét. Egészségügyi határértéke 10000 μg/m3. PM10 (10 mikrométernél kisebb levegőben lebegő részecskék): 3,3-4,9 kg (= 3,3-4,9 milliárd μg) Azonnali hatás: asztmás roham, légúti irritáció, szív és érrendszeri zavarok.Tartós hatás: rákkeltő, immunrendszer károsító, szívinfarktus, agyérgörcs, tüdőgyulladás. Egészségügyi határértéke 50 μg/m3.Szénhidrogének: 1,5-2 kg Rákkeltők, mutagének, károsítják az immunrendszert. Ha a születés körüli időszakban jutnak be a szervezetbe, életre szólóan megváltoztathatják a hormonok termelését. Nitrogén-oxidok: 20 g (= 20 millió μg) Izgatja a szemet és a légzőszervet. Belégzése tüdővizenyőt okozhat, hatással lehet a vérre, okozhat methahemoglobin képződést. Egészségügyi határértéke 200 μg/m3. Metil-etil-keton: 3,6 g Irritálja/izgatja a szemet és a légzőrendszert, hatása lehet a központi idegrendszerre, toxikus hatása lehet az emberi reprodukcióra. Etil-benzol: 3,3 g Irritálja/izgatja a szemet és a légzőrendszert, hatása lehet a központi idegrendszerre, hatással lehet a májra és vesére, rákkeltő, hatása lehet az emberi reprodukcióra. Sztirén: 6,8 g Irritálja/izgatja a szemet és a légzőrendszert, belégzése tüdővizenyőt okozhat, hatása lehet a központi idegrendszerre, lehetséges emberi rákkeltő, halláskárosodást okozhat, hatása lehet az emberi reprodukcióra. Fenol: 3,3 g Az anyagnak hatása lehet a központi idegrendszerre, szívre, a vesére, okozhat görcsöket, kómát, szívműködési zavarokat, légzési elégtelenséget, ájulást. Dibenzo-furán: 0,45 g  A Seveso-i katasztrófát a nagyon hasonló vegyi felépítésű dibenzo-dioxin okozta. Rákkeltő anyag, károsíthatja a hormonrendszert. Születési és fejlődési rendellenességeket okozhat, immunrendszert károsíthatja, a szervezetben felhalmozódik, nem bomlik le. Benz-a-pirén: 0,06 g (=60 millió nanogramm) A BaP az egyik legveszélyesebb vegyület, a WHO szerint az I. veszélyességi kategóriába tartozik, egészségügyi határértéke 1 nanogramm/m3. Az anyag emberi rákkeltő. Öröklődő genetikus károsodást okozhat az emberi csírasejtekben. Állatkísérletek arra utalnak, hogy ennek az anyagnak toxikus hatása lehet az emberi reprodukcióra. 
24 http://www.airclim.org/acidnews/2010/AN2-10/particles-killing-half-million
25 http://acm.eionet.europa.eu/docs/ETCACC_TP_2009_1_European_PM2.5_HIA.pdf
26 http://burningissues.org/lukebiomass.html http://www.epa.gov/ttn/chief/eiip/techreport/volume03/iii16_apr2001.pdf http://publik.tuwien.ac.at/files/PubDat_168381.pdf
27 http://legszennyezes.hu/legszennyezok/51-hazai-hirek/293-szmog http://m.napi.hu/magyar_gazdasag/olcsobb_futes_halalos_kockazatokkal.536987.html