Az alapvető jogok biztosának 
Jelentése
az AJB-2485/2012. számú ügyben

Előadók:  dr. Győrffy Zsuzsanna
dr. Varga Éva Csilla
A vizsgálat megindítása
Az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) az alapvető jogok biztosa kiemelt feladatává teszi a gyermekek jogainak védelmét. E gyermekjogi szakombudsmani teendőket hivatalba lépésem óta speciális gyermekjogi projekt keretében látom el. A projekt 2009. évi súlyponti kérdésköre a gyermekek erőszakkal szembeni védelme – ideértve az erőszakos cselekmények elkövetésének megelőzését is – volt. Erre tekintettel Borsod-Abaúj-Zemplén megyében átfogó vizsgálat keretében1 tekintettem át a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.) 68. § (2)2 bekezdése alapján védelembe vett gyermekek helyzetétét.
A Gyermekjogi Projekt keretében 2012. évben különös figyelmet fordítok az igazságszolgáltatás gyermek- és fiatalkorú résztvevőinek helyzetére, alapvető jogaik érvényesülésére. Elhatározásomban megerősített az, hogy a Gyermekjogi Ombudsmanok Európai Hálózata (ENOC) 2011. szeptember 14-16-án, Varsóban tartott Éves Közgyűlésén úgy döntött, hogy 2012. év kiemelt témájául a gyermekbarát igazságszolgáltatást választotta.
Minderre figyelemmel átfogó vizsgálatot indítottam a gyermekkori és fiatalkori bűnelkövetés megelőzésével és kezelésével kapcsolatos problémák feltárására. A vizsgálat a szabálysértést és bűncselekményt elkövető gyermekek és fiatalok sorsának alakulására, a bűnelkövető fiatalokkal kapcsolatos gyermekvédelmi tevékenység hatékonyságára fókuszált.
A vizsgálat célja az általam kiválasztott négy megyében működő gyámhivatalok, a gyermekjóléti szolgálatok, a rendőrség, a pártfogó felügyelet és az ügyészek gyermekkorú és fiatalkorú bűnelkövetőkkel kapcsolatban folytatott gyakorlatának feltérképezése, illetve az említett szervek bűnmegelőzés terén végzett prevenciós tevékenységének monitorozása. A gyámhivatalok országos bűnmegelőzési tevékenységére vonatkozó megállapításokat az AJB 2617/2012. számú átfogó jelentésem tartalmazza. Vizsgálatom eredményes lefolytatása érdekében megkerestem a Borsod-Abaúj-Zemplén, a Győr-Moson-Sopron, a Tolna, valamint a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatalát és ugyanezen megyék módszertani gyermekjóléti szolgálatait. Tájékoztatást kértem a legfőbb ügyésztől, az országos rendőrfőkapitánytól, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Igazságügyi Szolgálatának főigazgatójától, valamint az Országos Kriminológiai Intézet igazgatójától. A Borsod-Abaúj-Zemplén megyében folytatott vizsgálatomat lezáró jelentésemben ajánlást fogalmaztam meg a szociális, valamint az igazságügyi tárcát vezetőjének. Javaslataim megvalósulásáról tájékoztatást kértem az emberi erőforrások miniszterétől és a közigazgatási és igazságügyi minisztertől.

Az érintett alapvető jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye. „Magyarország független, demokratikus jogállam.” (Alaptörvény B) cikk (1) bek.)
– az állam alapjogvédelmi kötelezettsége: „Az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége.” (Alaptörvény I) cikk (1) bek.)
– Az esélyegyenlőség előmozdításának követelménye [Alaptörvény XV. Cikk (4) Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti. (5) Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket, a nőket, az időseket és a fogyatékkal élőket.]
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga. „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” (Alaptörvény XVI. cikk (1)
– A tisztességes eljáráshoz való jog „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” (Alaptörvény XXIV. cikk (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok
– Magyarország Alaptörvénye
– 1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról (a továbbiakban: Köt) 
– 1997. évi XXXI. törvény, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (a továbbiakban Gyvt.)
– A Gyermek jogairól New Yorkban 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény (Gyermekjogi Egyezmény)
– 1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (a továbbiakban régi Sztv.)
– 2011. évi CXC. törvény a nemzeti köznevelésről (a továbbiakban: Nkt.)
– 2012. évi II. törvény a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről (a továbbiakban új Szabs. tv.) 
– 11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről
– 149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (a továbbiakban: Gyer.)
– 15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)
– 20/2012. (VIII. 31.) EMMI rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről és a köznevelési intézmények névhasználatáról
– 177/2012. (VII. 26.) Korm. rendelet a Közigazgatási és Igazságügyi Hivatalról
– A családon belüli erőszak kezelésével és a kiskorúak védelmével kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtására kiadott 32/2007. (OT 26.) ORFK utasítás (ORFK utasítás)
(A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.)

A vizsgálat megállapításai
I. Hatáskör tekintetében
Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 1. § (2) bekezdésének a) pontja kimondja, hogy az alapvető jogok biztosa tevékenysége során – különösen hivatalból indított eljárások lefolytatásával – megkülönböztetett figyelmet fordít a gyermekek jogainak védelmére. E gyermekjogi szakombudsmani teendőket speciális gyermekjogi projekt keretében látja el az alapvető jogok biztosa 2007 óta. 2012-ben a gyermekjogi projekt középpontjába a gyermekközpontú igazságszolgáltatás egyes kérdéseinek vizsgálata került.
Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének 1) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közszolgáltatást végző szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 18. § (4) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hatóságok tevékenysége során felmerült, az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból eljárást folytathat. 
A hivatalból indított eljárás természetes személyek pontosan meg nem határozható, nagyobb csoportját érintő visszásság kivizsgálására vagy egy alapvető jog érvényesülésének átfogó vizsgálatára irányulhat. Mindezek alapján tehát megállapítható az ügyben megkeresett hatóságokra és szervezetekre kiterjedő vizsgálati hatásköröm.

II. Az érintett alapjogok tekintetében
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése alapján Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság 9/1992. (I. 30.) AB határozatában megállapította, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. 
A jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve tehát a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. Az alkotmánybíróság szerint a jogállamiság elvéből adódó alapvető követelmény, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket [56/1991. (XI. 8.) AB határozat].
Az Alkotmánybíróság a későbbiek során több határozatában is kiemelte, hogy a bűnmegelőzés a jogállamiságból levezethető alkotmányos cél. A 20/1997. (III. 19.) AB határozatban úgy foglalt állást, hogy a bűncselekmény megvalósulása, illetőleg az arra való felhívás megelőzéséhez fontos állami, társadalmi és egyéni érdek fűződik. Ennek alapján nem állapította meg annak alkotmányellenességét, hogy az ügyész indítványára a bíróság az olyan sajtótermék vagy sajtóterméknek nem minősülő nyilvános közlését megtiltsa, illetőleg az ügyész a közlést felfüggessze, amelyben bűncselekmény vagy bűncselekmény elkövetésére való felhívás valósul meg (ABH 1997, 85., 92.). Ugyanitt emelte ki azt is, hogy a bűnmegelőzés eredményességének fokozása közérdek. 
Hasonlóképpen, a pénzmosás megakadályozása és a banktitok kapcsán is a jogállamiságból levezethető alkotmányos célként ismerte el a bűnmegelőzés érdekét (24/1998. (VI. 9.) AB határozat, ABH 1998, 191., 195.]. Az Alkotmánybíróság egyszersmind azt is megállapította, hogy a bűnmegelőzési érdek olyan alkotmányos cél, amelynek biztosítása érdekében még egyes alapjogok korlátozása sem zárható ki. Minden esetben hangsúlyozta ugyanakkor, hogy ezen alkotmányos cél megvalósítása érdekében sem adható fel a jogállamiság, a jogbiztonság követelményrendszere és az állam szervei nem kaphatnak túl széles, bizonytalan tartalmú felhatalmazásokat az általános, elvont értelemben vett bűnmegelőzés érdekében [47/2003. (X. 27.) AB határozat, ABH 2003, 525., 533.]. A bűnmegelőzés, mint alkotmányos cél megköveteli a közrend, közbiztonság védelmében eljáró szervek együttműködését. [47/2003. (X. 27.) AB határozat, ABH 2003, 525., 539.].
Az alapvető jogok érvényesülésének garanciája az Alaptörvény 1. cikkében rendelt, az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettsége, mely szerint „AZ EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége. Magyarország elismeri az ember alapvető egyéni és közösségi jogait. Az alapvető jogokra és kötelezettségekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg. Alapvető jog más alapvető jog érvényesülése vagy valamely alkotmányos érték védelme érdekében, a feltétlenül szükséges mértékben, az elérni kívánt céllal arányosan, az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával korlátozható”.
Az Alaptörvény XV. cikk (4) bekezdése szerint Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti. A következő bekezdésben rögzíti, hogy Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket, a nőket, az időseket és a fogyatékkal élőket. Az Alaptörvény tehát a gyermekeket gondoskodásra szoruló és külön védelmet igénylő csoportként emeli ki. A Kommentár hangsúlyozza továbbá, hogy a megkülönböztetés általános tilalma alóli kivételt jelent az Alaptörvény azon rendelkezése, amely alapján Magyarország az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedéseket is tesz. E rendelkezés értelmében az egyenlőség tartalmi megvalósulását szolgáló, az esélyegyenlőtlenség felszámolása érdekében tett pozitív megkülönböztetés megengedett.
Az esélyegyenlőség elősegítése az állam részéről egy jogi lehetőséget biztosít, ugyanakkor bizonyos, valamely tulajdonságuk (pl. életkor, betegség, testi fogyatékosság) miatti sajátos, kiszolgáltatottabb helyzetük miatt objektíve hátrányba kerülő személyek csoportjainál az állami beavatkozás nem fakultatív feladat: az állam itt köteles hatékony lépéseket tenni az eredendően és súlyosan egyenlőtlen helyzet felszámolására.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint az állam szabadságot élvez abban, hogy milyen módon, milyen jogi, normatív és anyagi eszközökkel teljesíti az esélyegyenlőség előmozdítására vonatkozó alkotmányos kötelezettségét, mint államcélt: figyelembe kell venni és mérlegelni lehet az eszközök megválasztásában az állam teherbíró képességét. Nem vitatható ugyanakkor, hogy az esélyegyenlőség megvalósításának – az Alaptörvény által is nyomatékosítva – a legmesszebbmenőkig eleget kell tenni a gyermekek, különösen a beteg gyermekek esetében.
A gyermek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát az Alaptörvény XVI. cikkének (1) bekezdése deklarálja. A gyermeket főszabályként minden olyan alapvető jog megillet, mint bármely más embert, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt a felnőtté váláshoz. Erre tekintettel kifejezetten a gyermekek jogaként rögzíti a törvény a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemre és gondoskodásra való jogot. E védelemre és gondoskodásra a gyermek mindenkivel szemben igényt tarthat. Ennek megfelelően a gyermek szülei, családja, az állam és a társadalom valamennyi tagja is köteles a gyermek jogait tiszteletben tartani, és a társadalom fennmaradásának zálogaként biztosítani számára a megfelelő fejlődéséhez szükséges feltételeket. A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga az állam kötelességét alapozza meg a gyermek személyiségfejlődése intézményes védelmére.3 A gyermek, mint az alapjogok alanya oldalán az életkorból adódó hátrányokat az állam oldaláról az az intézményvédelmi kötelezettség egyenlíti ki, hogy az államnak aktívan kell cselekednie a gyermekek alapvető jogainak előmozdítása, érvényesülése és védelme érdekében. Ezt az alaptételt megtaláljuk a Gyermekjogi Egyezménynek a preambulumában is, amely rögzíti, hogy a gyermeknek, figyelemmel fizikai és szellemi érettségének hiányára, különös védelemre és gondozásra van szüksége, nevezetesen megfelelő jogi védelemre, születése előtt és születése után egyaránt. 
A tisztességes eljáráshoz való jog az emberi méltósághoz való jogból is levezethető olyan alapvető jog, amely szoros kapcsolatban áll az egyenlőséghez való jog egyes elemeiből eredő elvárásokkal is. Ezek közül az egyenlő méltóságú személyként történő egyenlő bánásmódot, az egyenlőként kezelést kell érteni. A tisztességes eljárás azonban ezen kívül számos elvárást is felölel: olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, ami a materiális jogállam értékrendjének megfelelő, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik. A tisztességes eljárás a jogbiztonság elvéhez hasonlóan olyan szabály, ami önálló alkotmányjogi normaként érvényesül, tehát nem csupán más előírásokat kiegészítő, járulékos szabály.4
A tisztességes eljárás követelménye minden olyan eljárásra vonatkozik, amelyben valamely természetes vagy jogi személy az állam jogalkalmazói tevékenysége által érintett.5
A tisztességes eljárás (fair trial) követelménye az Alkotmánybíróság 6/1998. (III. 11.) AB határozata szerint: „a fair trial olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet csupán megítélni. Ezért egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása dacára lehet az eljárás ’méltánytalan’ vagy ’igazságtalan’, avagy ’nem tisztességes’…”.
Az Alkotmánybíróság a 14/2004. (V. 7.) AB határozatában a tisztességes eljáráshoz való jogra vonatkozó gyakorlatát összegezve megállapította, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. 
A tisztességes eljáráshoz való jogot nevesíti Magyarország Alaptörvénye a XXVIII. cikkében a bírósági eljárások vonatkozásában, és ezt az alkotmányos alapelvet fogalmazza meg XXIV. cikkének (1) bekezdésében is: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.” Ez a cikk az Európai Unió Alapjogi Chartájába foglalt megfelelő ügyintézéshez, a „jó közigazgatáshoz” való jog követelményeként fogalmazza meg a bíróságokon kívül a közigazgatási hatósági eljárásokra vonatkozóan is a tisztességes eljárás kívánalmát.6
A hivatkozott és idézett, a tisztességes eljáráshoz való jogot megfogalmazó alaptörvényi rendelkezéseket az ismertetett alkotmánybírósági tartalommal szükséges értelmezni. Így tekintettel kell lenni arra, hogy a konkrét eljárásoknak meg kell felelniük minden tekintetben a „tisztességesség” követelményének, ami magában foglalja a jogszabályi rendelkezések alkotmányosságát éppen úgy, mint az adott eljáró állami szerv ilyen minőségű eljárási cselekményeit. 
Ez utóbbi egyébként felöli azokat az állami szerv vagy annak képviseletében eljáró személy által tanúsított magatartásokat is, amelyek nincsenek jogszabályban pontosan nevesítve, illetve eljárási alapelv szintjén adottak. 

III. Az ügy érdemében
1. Az Országos Kriminológiai Intézet (továbbiakban: OKRI) igazgatója a gyermek- és fiatalkori bűnözés alakulását illetően arról tájékoztatott, hogy az ismertté vált gyermekkorú elkövetők által megvalósított bűncselekmények száma és a korcsoportjukban élőkhöz viszonyított aránya kismértékű csökkenést mutat. Az elkövetések csökkenése ellenére mutatkoznak kedvezőtlen tendenciák az elkövetett bűncselekmények és az elkövetők körében. A leginkább aggasztó az erőszakos bűncselekmények arányának növekedése. A fiatalkorúak által elkövetett ismertté vált bűncselekmények száma az elmúlt tíz évben lényegében azonos szinten mozgott. A területi mintázottság is stabil: évek óta ugyanazok a területek a legveszélyeztetettebbek. Az elkövetett bűncselekmények megoszlása, a bűnözés struktúrája kedvezőtlen változásokat mutat.
A vagyon elleni bűncselekmények aránya csökkenő tendenciát mutat, az erőszakos és garázda jellegű cselekmények aránya növekszik. A fiatalkorúak nagyobb számban követnek el súlyosabb megítélésű bűncselekményeket, mint korábban. A fiatalkorúak esetében is növekszik a lányok részvétele a különböző bűncselekmények elkövetésében. Az ítélkezési gyakorlat azonban csak lassan követi a változásokat. A kiszabott ítéletek nem a súlyosbodó cselekményekkel arányban szigorodtak.
Az összbűnözést tekintve a gyermekkorú elkövetők aránya nem jelentős, 2-3% között alakult az utóbbi tíz évben. Az ismertté vált bűnelkövetők között a gyermekkorúak aránya a 2000-es évek elején érte el a 3,1%-ot, az arány az utóbbi években 2,1%-ra mérséklődött.
A területi megoszlást illetően a teljes bűnözési képhez képest eltérő jellegzetességek is tapasztalhatók. A legjelentősebb különbség, hogy a gyermekkorú elkövetők esetében nincs meg a felnőttekre jellemző budapesti dominancia. A fővárosban a lakossági arányokból következően, a várhatóhoz képest kevesebb gyermekkorú bűnelkövető válik ismertté. 
A legtöbb ismertté vált cselekményt „hagyományosan” három megyében követik el a gyermekek:
-	 Borsod-Abaúj-Zemplén megyében 355 (azaz 13,62%),
-	Szabolcs-Szatmár-Bereg megyeben 292, (azaz 11,20%), 
-	Hajdú-Bihar megyeben 235 (azaz 9,01%) az elkövetett cselekmények száma.
Sok esettel találkozhatnak még a Jász-Nagykun-Szolnok és a Pest megyei hatóságok. A legkedvezőbb a helyzet Békés, Vas és Zala megyében, ezekben a megyékben az országosan előforduló esetek 2%-át sem éri el az ismertté vált cselekmények száma.
Longitudinális vizsgálatok alapján az alábbi általános következtetések vonhatók le: 
·	Az elkövetői körbe való belépés a nyolctól tizennegyedik életév, a kilépés a húsztól huszonkilencedik életév között a leggyakoribb, és minél korábbi a belépési életkor, annál hosszabb és intenzívebb kriminális karrier várható. 
·	Az egyes bűncselekmény típusok belépési időszaka és legnagyobb gyakorisága eltérő életkorokra esik, így a vagyon elleni bűncselekményekre a korábbi belépés a jellemző, mint az erőszakosokra. 
·	A gyermekkori, fiatalkori és felnőttkori antiszociális és bűnelkövetői magatartás között erős folytonosság jellemző. 
·	A súlyos, erőszakos bűncselekményeket elkövető gyerekek magatartása általában nem előzmény nélküli, és döntő többségük már kora gyermekkorban mutatott agresszív, károkozó vagy antiszociális magatartási jegyeket. Az összefüggés fordítva is igaz: a súlyosan magatartásproblémás gyerekek nagyobb arányban válnak később bűnelkövetővé, mint a kontrollcsoport tagjai.7
·	A tizenkét éven aluli gyerekeknek kis hányada tanúsít közösségellenes magatartást. Néhányan közülük bűncselekményeket kezdenek elkövetni. A bűnelkövető gyermekek kétszer vagy háromszor nagyobb eséllyel válnak erőszakos, súlyos vagy rendszeres elkövetővé, folytatnak hosszabb kriminális karriert. Ez a mintázat minden generációban ismétlődik. Retrospektív szempontból a felnőtt többszörös súlyos elkövetők többsége bűnelkövető gyermek volt. Ezek az elkövetők felelősek az összes bűncselekmény mintegy feléért, beleértve az erőszakos és vagyon elleni bűncselekményeket is.8
A gyermekkorú elkövetők esetében a vagyon elleni bűncselekmények vezetik a gyakorisági rangsort. A legtöbben lopást követnek el. A legsúlyosabb emberölési cselekmények nagyon ritkán fordulnak elő, az elmúlt öt évben 5 ilyen cselekmény volt, de voltak olyan évek is, amikor egy ilyen eset sem történt. 2010-ben az ismertté vált gyermekkorú elkövetők 40%-a lopást, közel 10 %-a betöréses lopást követett el. A legsúlyosabb megítélésű vagyon elleni bűncselekményt, rablást 124 gyermekkorú követett el. Viszonylag nagy számban fordulnak elő a közrend elleni bűncselekmények, ezen belül a garázdaság a leggyakoribb. 
A leginkább aggasztó tendencia a személy elleni bűncselekmények körében tapasztalható. Az utóbbi években folyamatosan növekszik az erőszakos személy elleni cselekményeknek a száma. 
A fiatalokra általában, és a gyermekkorúakra is, jellemző a csoportos elkövetés. A legtöbb bűncselekményt csoportosan követik el. Leggyakrabban hasonló korú társaikkal, de sokszor idősebb fiatalkorúakkal, és minden tízedik esetben felnőtt korúakkal együtt követik el a bűncselekményeket. De az utóbbi tíz évben itt is új tendencia jelentkezett egyre többször fordul elő, hogy a gyermekkorú elkövető egyedül cselekszik. 
Az ezredforduló idején 2001-ben az ismertté vált gyermekkorú elkövetők 27,3%-a cselekedett egyedül, 2010-re ez az arány 10%-al növekedett és elérte a 37%-ot. A bűnözés alapvetően a férfiak monopóliuma, általában 15-17% körül alakul az ismertté vált női elkövetők aránya. A gyermekkorú elkövetők esetében is a felnőttekéhez hasonló volt a helyzet, az esetek döntő többségét fiúk követik el, a lányok részaránya 15% körül alakult. 
A gyermekkorú elkövetők többsége (75%) a szüleivel, családban élt az elkövetéskor. A gyermekotthonban, vagy nevelőszülőknél élők aránya változatlanul évről-évre 8 és 2,5% körül alakul. Egyedül álló szülő neveli az ismertté vált gyermekkorú elkövetők kb. 12%-át.
A gyermekkorúak vagyon elleni bűncselekményeinek legfontosabb jellemzői az alkalomszerűség, az ötletszerűség, az előkészület hiánya, a csekélyebb érték és a kezdetleges végrehajtási mód. Az 1990-es évek elején a fiatalkorú bűnelkövetők 10 százaléka alkohol hatása alatt állt az elkövetéskor, 2000-re ez az arány 6 százalékra csökkent, de az alkohol helyét átvették a drogok. 
A fiatalkorú bűnelkövetők életkori sajátosságából adódik, hogy jellemző a csoportos, társas elkövetés és a nagyszámú halmazat. A lányok részvétele 10 százalék alatti. A fiatalkorúak által megvalósított deliktumok között is a vagyon elleni bűncselekmények dominálnak. De ez a dominancia az utóbbi öt évben visszaszorulóban van. Míg 2006-ban az összes deliktum 63,8%-a tartozott ebbe a kategóriába, addig 2010-ben már csak 55%-ot tett ért el az arányuk. A vagyon elleni bűncselekmények helyét sajnos az erőszakos és garázda jellegű bűncselekmények veszik át. 
A felnőttek esetében az erőszakos és garázda jellegű bűncselekmények részaránya 7 és 8,5% között alakult az elmúlt öt évben, a fiataloknál viszont 2010-re elérte az összes bűncselekmény egyharmadát, 33,25% volt. A rablások részaránya a felnőttek esetében nem éri el az 1%-ot, a fiataloknál meghaladja az 5%-ot. A fiatalok bár jóval kisebb számban, de sokkal magasabb arányban követnek el súlyosabb megítélésű erőszakos bűncselekményeket. Az életkori sajátosságokhoz igazodva a kábítószerrel kapcsolatos bűncselekmények aránya is ötszöröse (5%) a felnőtteknél tapasztalható értéknek (1%). 
A családi körülményeket jelző mutatók9 egyre rendezettebb körülményeket mutatnak. Míg öt évvel ezelőtt az ismertté vált bűnelkövető fiatalok 57,87%-a élt szüleinél, teljes családban, addig 2010-ben már a fiatalok 70,23%-ánál jelezték, hogy mindkét szülővel együtt egy családban élnek. Az egyedül álló szülővel élők részaránya 25%-ról 15%-ra csökkent az elmúlt öt évben. Ezek az egyébként örvendetes számok amellett, hogy ellentmondanak a mindennapi tapasztalatoknak (egyre több válásról, különélésről hallani, sokszor több családból származó emberek élnek együtt) lehet, hogy nem is annyira örvendetes jelenséget takarnak. Ezek szerint a teljes családok sem képesek teljes mértékben közvetíteni a gyermekek, a fiatalkorúak felé a társadalomban elfogadott normákat, vagy éppenséggel ezek a normák változtak meg, és egyre többen tartják elfogadhatónak a törvénytelen eszközök felhasználását céljaik eléréséhez.
A szocializációval foglalkozó kutatások tárták fel, hogy a XX. század második felétől a fiatalok egyre később lépnek be a munkaerőpiacra. Az életút során tehát van egy évekig tartó szakasz, amelyben a személy biológiai értelemben már felnőtt, de társadalmi státusza még bizonytalan. Az életútnak ebben a szakaszában a fiatalok jellemzően más fiatalokkal töltik az idejüket és gyenge a kapcsolatuk a felnőttekkel, illetve a felnőttek intézményeivel. a hagyományos társadalmi kötődések gyengülése ösztönözheti a bűnelkövetői magatartás kialakulását.
A gyermekkorú elkövetők 60-70 százaléka a veszélyeztetettek közül kerül ki. A nyilvántartott veszélyeztetett kiskorúak az esetek legnagyobb részében anyagi okok miatt, kisebb részében környezeti és magatartási okok miatt, néhány esetben pedig egészségi okok miatt veszélyeztetettek.
A gyermekkorú elkövetők szüleinek 56 százaléka munkanélküli, ennek 60-70 százalék alkoholista is. Rossz baráti környezet az esetek kétharmadában szerepel az elkövetővé válás okai között. A fiatalkorú bűnelkövetők több mint 70 százaléka teljes családban nevelkedik, 20 százalék elvált szülő gyermeke, 6-7 százalék gyermekvédelmi szakellátásban él. Egyre több elkövetőre jellemző, hogy nem tanul, de nem is dolgozik.10
A kiskorúak devianciájának hátterében álló rizikófaktorok két csoportra oszthatók: az egyénen kívül álló és az egyénben rejlő tényezőkre. 
Az egyénen kívüli okok között elsőként szerepel a családi háttér és a családban megjelenő devianciák. Már a fogantatástól kezdve beszélhetünk olyan kockázati tényezőkről, amelyek később problémát jelenthetnek a gyermek mentális és fizikai fejlődésében. Ilyennek tekinthető a nagyon fiatal anya, a szülők alacsony iskolai végzettsége, alkoholizmusa vagy drogfüggősége. A gyermeknevelés kapcsán meg kell említeni a gyenge szülői kontrollt, a gyermek felé irányuló kevés figyelmet, a fizikai és lelki elhanyagolást is. A családi konfliktusok, a szülők válása a lelki megpróbáltatások mellett anyagi nehézségeket is jelent a családnak, amely további feszültségeket gerjeszt, és nagymértékben rombolja a szülő-gyermek kapcsolatot. A bűnelkövető családtagok – főként a büntetett szülők vagy testvérek – előfordulása növeli a gyermek bűnözővé válásának esélyét (Farrington, 1986).11
A fiatalkorú elkövetőket általában tanulmányaik elkezdésétől fogva rossz iskolai teljesítmény jellemzi. Az iskolakerülés és a bűnözés kapcsolata egyértelmű, kölcsönösen generálják egymást. Az iskolakerülés sokszor a gyenge tanulmányi eredményből fakadó megbélyegzés és kiközösítés következménye (Graham, 1988).12
A lakókörnyezet minősége meghatározó elem a gyermekek attitűdjének alakulásban. A szegényebb lakónegyedekben, ahol jellemzően sok a munkanélküli szülő, illetve az alacsony jövedelmű család, nagyobb arányban fordul elő a fiatalkori bűnözés, az alkohol-és drogfogyasztás, valamint a vandalizmus, mint a tehetősebb környéken élőknél.
Az egyénben rejlő okok közül kiemelendő az alacsony intelligencia szint és a gyenge kognitív képességek (Farrington, 1989; 2000).13
Az alkoholfogyasztás és a kábítószerek használat szintén rizikófaktornak minősül. A 2006-os Iskoláskorú Gyermekek Egészségmagatartása (Health Behaviour in School-aged Children) c. nemzetközi vizsgálat magyarországi adatfelvétele alapján a 9. osztályos tanulók több mint 80%-a már kipróbált alkoholos italt. Ebben a korcsoportban a fiúk közel fele (46,9%), a lányok több mint egyharmada (33,3%) volt már kétszer vagy többször részeg életében. A 11. osztályos korban a két vagy többszöri lerészegedés életprevalencia értéke a fiúk esetében csaknem a korcsoport háromnegyedére emelkedett (71,0%), lányoknál meghaladta az 50%-ot (51,3%).14
A fiatalok körében kialakult alkoholizmusról nem beszélhetünk. 14 éves alkoholbeteg nagy valószínűséggel nem létezik, így a jelenségre utaló adatokat sem találtak a kutatók. A 20 év alatti korosztályt egységesen mérő adatsor szerint éves szinten 100 és 200 fő között mozog azoknak a száma, akiket a hivatalos statisztika alkoholbetegként tart számon. 
Sajnálatos körülmény, hogy az alkoholfogyasztás szociokulturális funkciója miatt a társadalmi attitűd nemcsak a mértékletes ivás tekintetében elfogadó, hanem akár a mértéktelen alkoholfogyasztást is jobban tolerálja, mint az illegális drogok használatát, annak ellenére, hogy az alkohol mind népegészségügyi, mind kriminológiai szempontból jóval nagyobb problémát jelent hazánkban, mint az (illegális) kábítószerek. Az alkohol iránti túlzottan elfogadó álláspont a szenvedélybetegekkel szembeni elutasító, elítélő hozzáállással párosul, és ez a dichotómia aláássa a hatékony társadalmi szintű prevenciós törekvések sikerét. A magyar populáción végzett vizsgálatok eredményei szerint a család szocio-ökonómiai státusza és a fiatalok szerhasználati szokásai között nincs egyértelmű összefüggés, ám a családszerkezet komoly jelentőséggel bír ebben a vonatkozásban. 
Egy 2005-ös eredmény15 szerint az újraalakult családi struktúra és a szülőkkel való konfliktusok mind az alkohol és a nikotin, mind az illegális drogok fogyasztása szempontjából komoly rizikófaktornak minősülnek. A rendszeres droghasználóvá válás valószínűségét csökkentő tényezők az ép család, a szülőkkel való jó kapcsolat és az, ha a szülők kontrollálják gyermekük szabadidős tevékenységeit.
Az OKRI igazgatója a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjainak együttműködését illetően rámutatott arra, hogy a gyermekkorú vagy fiatalkorú terhelt esetén a nyomozó hatóságnak a Be. alapján kötelessége jelzéssel élni a gyermekvédelem felé. A rendőrség a gyermekjóléti szolgálatot és a gyámügyi hivatalt értesíti, ez utóbbit a gyermek védelembe vétele végett. Az intézkedések és értesítések azonban a leggyakrabban formálisak, a valódi kapcsolattartás nem jellemző. A papírok bekérése megtörténik: a gyermekvédelem és büntetőeljárás érdemi kapcsolata azonban a pártfogó felügyeletnél kezdődik.
A gyermekkorú elkövetőkkel a jelenlegi gyakorlat szerint „nem történik semmi”. Ez egyrészt azt jelenti, hogy a büntetőeljárást megszüntetik velük szemben (vagy el sem indították), másrészt pedig azt, hogy a büntetőeljárásban részt vevő hatóságok, intézmények közötti kapcsolat, információáramlás, a jelzési kötelezettség teljesítése esetleges.16
Az országos rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint az ismertté vált bűnelkövetők száma (beleértve azokat a bűnelkövetőket is, akikkel szemben büntethetőséget kizáró ok miatt elutasították a feljelentést vagy megszüntették a nyomozást) 2011. évben 6,96 százalékponttal csökkent az előző év hasonló időszakához képest (119.816-ról 111.482-re).
A gyermekkorú elkövetők száma 2.773-ról 2.709-re (64 személlyel), míg a fiatalkorúaké 11.253-ról 11.167-re (86 személlyel) mérséklődött 2011-ben, miközben arányuk az összes elkövetőhöz viszonyítva minimálisan, gyermekkorúak esetében, 0,12 százalékponttal, fiatalkorúak vonatkozásában 0,62 százalékponttal emelkedett. A 14 év alatti személyek 2010-ben az összes ismertté vált bűnelkövetők 2,31%-át, míg 2011. évben 2,43%-át tették ki. A 14 és 18 év közötti elkövetők aránya is hasonlóan változott. A tárgyévet megelőző időszakban tapasztalt 9,39%-ról 2011-re 10,02%-ra növekedett, tehát mindkét korosztályban minimális emelkedés tapasztalható az összes elkövetőhöz képest. 
A bűncselekmények vonatkozásában a gyermekkorú elkövetők 68,5%-a 2011-ben lopás (966), garázdaság (449), rongálás (248), illetve testi sértés (240) bűncselekményeket követett el, hasonlóan az előző év adatainak megoszlásához.
A fiatalkorú elkövetők esetében lopás (3.635), garázdaság (2.174), testi sértés (833), visszaélés kábítószerrel (639), rablás (467) és rongálás (420) bűncselekmények a legjellemzőbbek, amelyek ebben a korcsoportban az összes jogsértés 72,35%-át teszik ki. A kiskorú elkövetők bűncselekményeinek területi megoszlása mindkét korcsoport tekintetében hasonló szórást mutat. A legtöbb gyermekkorú által elkövetett bűncselekményt Borsod-Abaúj-Zemplén (376), Szabolcs-Szatmár-Bereg (305) és Hajdú-Bihar (223) megyében regisztrálták. A fiatalkorúak esetében egyértelmű a főváros dominanciája (1.415), amelyet Borsod-Abaúj-Zemplén (1.055), Szabolcs-Szatmár-Bereg (971) és Hajdú-Bihar (763) valamint Pest megye (758) követ.17
Budapesten jelentősen csökkentek a gyermekkorúak által elkövetett bűncselekmények (225-ről 156- ra). Ezzel ellentétesen a fiatalkorú elkövetők száma (1361-ről 1425-re) emelkedett. A 14 évnél fiatalabbak esetében a VIII. (17), a XVIII. (13) és a XXI. kerületben (11) követték el a legtöbb cselekményt. A 14 és 18 év közötti korcsoportban a VIII. (203), a X. (92), a XI. (82), valamint III. kerületben (81) követtek el jogsértéseket. A kiskorú elkövetők vonatkozásában megállapítható, hogy a XII. (23), az I. (26) és a XXIII. kerületben (25) történt a legkevesebb jogsértés. Az elkövetők lakóhelye szerinti bontásban a VIII. mellé a X. és a IV. kerület is felzárkózott. A vizsgált két korcsoport megoszlásában jelentős területi eltérések nem mutathatók ki. 
Az országos rendőrfőkapitány a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai közötti együttműködést értékelve beszámolt arról is, hogy a Rendőrség az általa tett jelzést követően a megtett lépésekről, így a védelembe vételről sem kap minden esetben tájékoztatást. Rámutatott arra, hogy az együttműködés akkor eredményes, ha azt a gyámhivatal vagy a jelzőrendszer egyik tagja működteti. Abban az esetben, ha az együttműködő tagok személyesen nem ismerik egymást, úgy a jelzőrendszer működtetése nehézkes. Tapasztalata szerint ott, ahol évek óta ugyanazok a személyek működtetik a jelzőrendszert, gyors, pontos, lelkiismeretes, a gyermekek érdekét mindenekfelett szem előtt tartó az ügyintézés.
A Legfőbb Ügyészség a szabálysértési hatóságok gyermekkorúakat érintő eljárásai vonatkozásában szerzett tapasztalatairól – elsődlegesen a megyei főügyészségektől beszerzett adatok alapján – a 2011. december 31. napjáig hatályos Ütv., valamint a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény (Sztv.) ezen időpontig hatályban volt rendelkezései alapul vételével számolt be. 2011. december 31. napjáig a törvényességi felügyelet körében az ügyész többek között óvással, felszólalással, figyelmeztetéssel, jelzéssel élhetett, továbbá a szabálysértési hatóságnál és a szabálysértés miatt eljáró más szerveknél, valamint a felettes közigazgatási szervnél törvényességi felügyeleti vizsgálatot tarthatott.
A gyermek- és ifjúságvédelmi ügyészi szakfeladatok ellátásáról szóló 14/2003. (ÜK.7.) LÜ utasítás 20. §-ának (1) bekezdése úgy rendelkezett, hogy a fiatalkorúak ügyésze fokozott gonddal vizsgálja a szabálysértési tényállást megvalósító fiatalkorúak és gyermekkorúak ügyeiben a kiskorúakra vonatkozó speciális szabályok érvényesülését, valamint azt a tényt, hogy a szabálysértési hatóság indokolt esetben kezdeményezte-e az eljárás alá vont kiskorú védelembe vételét, vagy annak érdekében szükséges egyéb intézkedést. A 20. § (2) bekezdése alapján a fiatalkorúak ügyésze felügyelte az Sztv. 146.§-ában meghatározott gyermekkel koldulás szabálysértése miatt, valamint az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet 141.§-a alapján a közoktatási törvényben meghatározott kötelezettségek megszegése miatt indult szabálysértési eljárások törvényességét is. (E tekintetben a gyermek és ifjúságvédelmi ügyészi szakfeladatok ellátásáról szóló hatályos 9/2012. (11.16.) LÜ utasítás érdemben döntően eltérő szabályokat nem tartalmaz.) A Legfőbb Ügyészség összefoglaló jelentés szerint 2011. évben a korábbi évekhez hasonlóan a gyermekkorúak által megvalósított szabálysértések döntően tulajdon elleni cselekmények, kisebb arányban szabálysértés tényállását megvalósító közlekedési szabályszegések, elenyésző mértékben közrend elleni szabálysértési cselekmények.
A szabálysértési hatóságok eljárásának vizsgálatában elsődleges eszköz az Sztv. 84. §-ának (3) bekezdése alapján megküldött – a rendőrség, mint szabálysértési hatóság (jellemzően a közlekedés rendjét és a közrendet sértő cselekmények), továbbá a rendőrség, mint a bírósági eljárást megelőző előkészítő eljárást lefolytató hatóság (tulajdon elleni szabálysértések, melyek 2010. augusztus 19. napjáig a jegyzői szabálysértési hatóság hatáskörébe tartoztak) által gyermekkor, mint felelősséget kizáró okból meghozott eljárást megszüntető határozatok – törvényességi felülvizsgálata volt.
Az egyedi ügyekben hozott érdemi döntések felülvizsgálata mellett az elmúlt években több megyei főügyészség (Borsod-Abaúj-Zemplén, Hajdú-Bihar, Zala, Szabolcs-Szatmár-Bereg, Heves, Baranya, Vas megye) folytatott vizsgálatot a gyermekkorúak és fiatalkorúak által megvalósított szabálysértések miatt indult eljárások törvényessége tárgyában. Ennek körében annak áttekintésére is sor került, hogy a szabálysértési hatóságok indokolt esetben kezdeményezték-e az eljárással érintett gyermekkorú védelembe vételét.
A 2012. április 14. napjáig hatályban volt Sztv.-nek egyetlen bekezdése, az 55. § (4) bekezdés foglalkozott a tizennegyedik életévét meg nem haladott személy tanúkénti meghallgatásának szabályaival. Előírta, hogy ilyen személyt csak akkor lehet tanúként kihallgatni, ha a vallomásától várható bizonyíték mással nem pótolható. A kihallgatása esetén a hamis tanúzás következményeire való figyelmeztetést mellőzni kell.
Nyilvánvaló, hogy a meghallgatásának nélkülözhetetlensége esetén – amely következik abból, hogy a gyermekkor a szabálysértésért való felelősséget kizáró ok – a gyermekkorú elkövetőt csak tanúként lehet meghallgatni. Ugyanakkor az Sztv. nem tartalmazott különös rendelkezéseket a gyermekkorú személy idézésére vonatkozóan.
A szabálysértési hatóságok eljárásában leggyakrabban tapasztalt eljárási törvénysértés az volt, – részben az Sztv. szabályozásának fenti hiányosságából fakadóan, amely bizonytalanságot teremtett a hatóságok számára annak megítélésében, hogy a gyermekkorú mely minőségben és milyen garanciális szabályok mellett vonható be az eljárásba – hogy a tizennegyedik életévet be nem töltött elkövetőket eljárás alá vont személyként hallgatták ki, ennek során figyelmeztették őket a hamis vád következményeire.
Több ügyben felmerült, hogy a hatóság ügyintézője a gyermekkorú elkövetőt törvényes képviselője útján idézte, majd a szülővel együtt megjelent gyermeket terheltként hallgatta ki, illetve – az erre vonatkozó eljárási szabályok hiányában – a gyermekkorú és törvényes képviselőjének idézése helyett a szabálysértési ügyintéző személyesen jelent meg a lakóhelyükön, és amennyiben a törvényes képviselő nem zárkózott el a nyilatkozattétel elől, a gyermekkorút tanúként kihallgatta (Hajdú-Bihar megye).
Egy esetben a szabálysértési hatóság nem vette figyelembe, hogy az eljárással érintett személy a cselekmény elkövetésekor a tizennegyedik életévét nem töltötte be, és vele szemben a fiatalkorúakra vonatkozó különös szabályok alkalmazásával felelősséget megállapító határozatot hozott (Somogy megye).
Helytelenül járt el a rendőrhatóság, amikor a tulajdon elleni szabálysértés törvényi tényállását megvalósító és tettenért gyermekkorút a helyszínen, mint eljárás alá vont személyt nyomban kihallgatta, hasonlóképpen akkor is, amikor a törvényes képviselő jelenlétében megtartott tárgyalásról felvett jegyzőkönyv tanúsága szerint hol a gyermekkorút, hol törvényes képviselőjét figyelmeztette az eljárás alá vont személy jogaira, illetve kötelezettségeire. Szélsőséges példaként említendő meg, amikor a gyermekkorú által megvalósított szabálysértés miatt a szülő, illetve a törvényes képviselő felelősségre vonása iránt indította meg az eljárást a szabálysértési hatóság (Vas megye).
Eljárási szabálysértésként jelentkezett a Zala Megyei Főügyészség vizsgálatának tapasztalatai nyomán a gyermekkorút tanúkénti meghallgatása során nem figyelmeztették a tanú vallomástételének akadályára, továbbá a törvényes képviselőt jogszabálysértően figyelmeztették arra, hogy az ügyben a gyermekkorú védőjeként is eljárhat.
Többször észlelte az ügyész, hogy a szabálysértési hatóságok a gyermekkorút érintő eljárásban a kézbesítés szabályait nem tartották be, ily módon fordulhatott elő, hogy a megszüntető határozat kézhezvételének hiányában a szülő (törvényes képviselő) a szabálysértési eljárásról nem is értesült (Borsod-Abaúj-Zemplén megye).
A 2012. április 14. napjáig hatályban volt Sztv. 128.§-ának (5) bekezdése értelmében, ha a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú elkövető védelembe vételét kezdeményezheti a fiatalkorú lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél. 
A 2012. április 15. napjától hatályos Szabs. tv. 134. § (6) bekezdése szerint, ha az eljárás alapján a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú védelembe vételét kezdeményezheti az erre hatáskörrel rendelkező szervnél.
A Gyvt. 68.-ának (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a települési önkormányzat jegyzője – a gyermekjóléti szolgálat javaslatának figyelembevételével – védelembe veheti
a./ a szabálysértési hatóság értesítése alapján a szabálysértést elkövetett fiatalkorút,
b./ a nyomozó hatóság nyomozást megtagadó határozata (megjegyzendő, hogy a hatályos büntetőeljárási törvény a feljelentés elutasítását ismeri) alapján a tizennegyedik életévét be nem töltött gyermeket, 
c./ a rendőrség, az ügyészség, a bíróság jelzése alapján a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt fiatalkorút. 
A családon belüli erőszak kezelésével és a kiskorúak védelmével kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtására kiadott 32/2007. (OT 26.) ORFK utasítás 43. pontja alapján a rendőrség a kiskorú védelme érdekében értesíti a települési önkormányzat jegyzőjét, ha a fiatalkorú szabálysértést követett el, és a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja a jogerős határozat megküldését.
A fentiekből következően sem maga a Gyvt. fenti felsorolása, sem a rendőrség e törvénnyel összefüggő feladatainak belső szabályai nem nevesítik a szabálysértés tényállását megvalósító gyermekkorú elkövetőt, kizárólag a szabálysértést elkövető fiatalkorúak tekintetében tartalmaznak kötelező, illetve mérlegelést engedő szabályokat a gyermekvédelmi intézkedés kezdeményezése körében.
Ugyanakkor a Gyvt. 17.-ának (1) bekezdése alapján a rendőrség (dl pont), az ügyészség (cl pont) és a bíróság (fi pont) a törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el – többek között a gyermek veszélyeztetettségének a megelőzése és megszüntetése érdekében – a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében. Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények a (2) bekezdés a/ pontja alapján kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekvédelmi szolgálatnál.
E törvényben előírt jelzési kötelezettséggel látszik összhangot teremteni az ORFK utasítás 39. pontja, amely előírja, hogy ha a szabálysértési eljárás során kiskorú veszélyeztetettsége állapítható meg, a hatóság rendszeresített adatlap megküldésével haladéktalanul jelzést ad a gyermekjóléti szolgálatnak.
Az általános tapasztalatok szerint, a hiányos szabályozás ellenére is, országos viszonylatban a szabálysértési hatóságok a gyermekkorú elkövetőkkel szemben a gyermekvédelmi intézkedés kezdeményezése érdekében a szükséges intézkedéseket megteszik.
Az ügyész által vizsgált hatóságok egy része – akárcsak a fiatalkorú elkövetők esetében, amikor az Sztv. l28. §-ának (5) bekezdésében írtak szerint kezdeményezhető volt a védelembe vétel – a gyakorlatban a gyermekkorúak vonatkozásában is hasonlóan járt el, és mérlegelést követően a megszüntető határozat megküldésével értesítette a település jegyzőjét a védelembe vétel vagy más gyermekvédelmi intézkedés megfontolása végett. A Gyvt. 17. § (2) bekezdése alapján pedig az eljárás folyamán jelzéssel élt a gyermekjóléti szolgálatnál.
Mindamellett egyes szabálysértési hatóságok a gyermekkorú védelembe vételét szinte sohasem kezdeményezik, míg mások az eljárást megszüntető határozatokat mérlegelés nélkül automatikusan küldik meg a jegyzőnek. Ez összefügg azzal, hogy a szabálysértési hatóságok a védelembe vétel alapvető feltételét, a gyermek veszélyeztetettségét még akkor sem vizsgálják, ha a gyermekkorú (és törvényes képviselője) meghallgatásával folytatják le a szabálysértési eljárást. Ez nem egyszer – különösen a tulajdon elleni szabálysértéseknél – az indokolt védelembe vételi eljárások elmaradásához, míg más esetekben – jellemzően a közlekedési szabálysértéseknél – indokolatlan gyámhatósági eljárásokhoz vezet (Pest megye).
Annak oka, hogy a szabálysértési hatóság a védelembe vételt nem szorgalmazza – ezzel szemben a gyermekjóléti szolgálatnak jeleznek – gyakorta abban keresendő, hogy a hatóság a szabálysértési eljárásban feltárt adatok alapján nincs abban a helyzetben, hogy megalapozott állásfoglalást alakítson ki a gyermekkorú veszélyeztetettségének súlyosságáról és az esetleges védelembe vétel indokoltságáról (Jász-Nagykun-Szolnok megye).
A fentebb említett Pest megyei tapasztalatokat látszanak alátámasztani a Csongrád Megyei Főügyészség jelentésében foglaltak, amely szerint a jegyző a megküldött megszüntető határozatot minden esetben jelzésnek tekinti és megindítja a védelembe vételi eljárást, azonban ezek többnyire megszüntetésre kerülnek. Néhány esetben az alapellátás keretében kísérik figyelemmel a gyermekkorú sorsát és csak elenyésző számban kerül sor ténylegesen a gyermekkorú védelembe vételére. (Megjegyzem, hogy a Gyer. alapján annak is kell tekintenie.)18
Győr-Moson-Sopron megyében kialakult gyakorlat szerint, a rendőri szabálysértési hatóságok a gyermekkorúak által elkövetett szabálysértések esetén az adott ügy lényegét tartalmazó, írásba foglalt jelzést megküldik mind a gyermekjóléti központnak, mind a jegyzői gyámhatóságnak. A gyámhatóságok a megküldött megszüntető határozatokat mérlegelés nélkül jelzésként kezelik, illetve minden, a gyermekkorút érintő jelzés nyomán védelembe vételi eljárást indítanak, ennek keretében a gyermekjóléti központok az érintett gyermekkorú veszélyeztetettségét kivétel nélkül megvizsgálják. A fenti gyakorlattal szemben 2011. évben Heves megyében a megyei főügyészséggel közölt 29 megszüntető határozat közül egyikben sem volt utalás arra, hogy azt a jegyzőnek is megküldte a szabálysértési hatóság, illetve Tolna megyében a 60 lefolytatott gyermekkorút érintő és megszüntetéssel zárult szabálysértési eljárást követően az ügyintéző csupán egy esetben kereste meg a határozat megküldésével a lakóhely szerint illetékes jegyzőt a gyermekvédelmi intézkedés kezdeményezése érdekében.
A megyei főügyészségek közül 2011. évben:
– a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség több esetben kifogásolta a bírósági előkészítő eljárást lefolytató rendőrhatóságnál, hogy a Gyvt. 17.§-ának (2) bekezdésében írt jelzési kötelezettségének nem tett eleget és a szabálysértési eljárás során a gyermek veszélyeztetettségét nem jelezte a gyermekjóléti szolgálatnak,
– a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség a megyei rendőr-főkapitányságot kereste meg annak érdekében, hogy az előkészítő eljárást lefolytató rendőrség a gyermekkorú elkövetők veszélyeztetettsége esetén jelzési kötelezettségének tegyen eleget,
– azokban a szabálysértési ügyekben, amelyekben az ügyészi vizsgálat alapján az eljáró hatóság indokolatlanul mulasztotta el a szükségesnek látszó intézkedés megtétele érdekében a gyermekvédelmi szerv értesítését, a Fővárosi Főügyészség a megszüntető határozat megküldése mellett maga kezdeményezte a védelembe vételi eljárást, a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség pedig 50 alkalommal élt jelzési kötelezettségével és hívta fel a gyermekjóléti szolgálat figyelmét a gyermekkorú helyzetére. Utóbbi esetben a jelzés eredményeképpen a gyermekkorút legtöbbször védelembe vették, de legalábbis alapellátás keretében kísérték nyomon sorsának alakulását.
A Fővárosi Főügyészség és egyes megyei főügyészségek a 2011. december 31. napjáig lefolytatott védelembe vételi eljárások törvényességére vonatkozóan az egyedi ügyintézés során tapasztaltak, valamint az éves vizsgálati tervben előírt feladatként, illetékességi területükön, a gyámhatóságoknál elvégzett vizsgálatok eredményéről az alábbiak szerint számoltak be:
Fővárosi Főügyészség
Budapesten a védelembe vételt az esetek döntő többségében a gyermekjóléti szolgálatok, a rendőrség és a szabálysértési hatóságok kezdeményezik, csekély számban indul eljárás más hatóság, valamint az iskola vagy magánszemélyek bejelentése alapján.
A Budapesti II. és III. Kerületi Ügyészség Gyermek- és Ifjúságvédelmi Részlege, valamint a Fővárosi Főügyészség már a nyomozások törvényességi felügyelete során figyelmet fordít arra, hogy a nyomozó hatóság a fiatalkorú terhelt kihallgatását követően az előírt értesítési kötelezettségének eleget tesz –e. Amennyiben e jelzés alapján nem kerül sor a védelembe vételre, a fiatalkorú terhelt általában akkor is a gyermekvédelmi rendszer látókörében marad, mert – a törvény kötelező előírása – a gyámhatóság megkeresésére a gyermekjóléti szolgálat a gyermekvédelmi gondoskodás más formáját alkalmazza.
A vizsgált ügyekben a gyámhatóságok a megalapozott döntés kialakítása érdekében a védelembe vétel miatt indított eljárásokban minden esetben beszerezték a gyermekjóléti szolgálatok előzetes véleményét, a szolgálatok sokszor előzetes gondozási tervet is készítettek. 
A döntés meghozatalát megelőzően a gyámhatóság az érintett kiskorút meghallgatta – biztosítva számára a véleménynyilvánítás jogát – és a védelembe vétel során a szülőknek, illetve a gyermeknek a név szerint megjelölt családgondozóval való együttműködést előírták.
Borsod-Abaúj-Zemplén megye
Előfordult, hogy a gyámhatóság nem szerezte be a Gyer. 84.§-ának (2) bekezdésében előírt véleményeket, javaslatokat, hanem a védelembe vételről a családgondozó részvételével megtartott tárgyalás alapján hozott döntést olyan esetben, amikor a védelembe vételi eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára, hanem más szerv kezdeményezésére indult.
A megyei főügyészség ügyésze néhány ügyben azt tapasztalta, hogy a Gyer. 86.§-ának (1) bekezdésében foglalt rendelkezések megszegésével tárgyalás tartására nem került sor, vagy azon nem teljes körűen hallgatták meg a Gyvt. 128.§-ában meghatározott személyeket, avagy azt a családgondozót, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette. 
A Gyer. 85.-ának (1) bekezdése értelmében a jegyző a törvényi feltételek fennállása (Gyvt. 84.§ (1) bekezdés) esetén a kötelezően lefolytatandó védelembe vételi eljárás eredményeként a védelembe vételi kérelmet elutasítja, illetve a hivatalból indult eljárást megszünteti, ha a gyermek veszélyeztetettsége nem áll fenn. Törvénysértő mulasztás valósult meg azokban az esetekben, amikor a védelembe vételi eljárást a jegyző a törvényi kötelezés ellenére nem folytatta le, avagy a gyermekjóléti szolgálat javaslatának beszerzését követően az eljárás megszüntetéséről határozatot nem hozott.
Kifogásolható volt több esetben a speciális tartalmi elemek vizsgálata körében, hogy a határozatban elmaradt a kirendelt családgondozó név szerinti megjelölése, valamint az egyéni gondozási – nevelési terv elkészítésére vonatkozó felhívás sem felelt meg a Gyer. 87.§-ában foglalt rendelkezéseknek.
Egyes ügyekben – bár azt a Gyer. 89.§-ának (3) bekezdése előírja – a családgondozó az elfogadott és aláírt gondozási – nevelési tervet nem küldte meg a jegyzőnek és annak beszerzése érdekében a jegyző sem tette meg a szükséges intézkedést.
Az ügyészi vizsgálatok a védelembe vétel éves felülvizsgálata körében is tártak fel törvénysértést, amennyiben a jegyzők jellemzően a felülvizsgálat során tárgyalást nem tartottak, hanem azt a családgondozó által megküldött javaslat alapján végezték el.
2011. évben a főügyészség a fiatalkorúak ellen indult szabálysértési eljárások törvényességét 30 jegyzői szabálysértési hatóságnál összesen 322 ügy ellenőrzésével végezte el. Több ügyben az elkövetési magatartás a kiskorú (fiatalkorú) veszélyeztetettségére utalt – a gyermekvédelmi intézkedés megtétele érdekében a szabálysértési hatóság jelzéssel nem élt‚ ezért a főügyészség Miskolc Megyei Jogú Város Jegyzőjét 8 ügyben tájékoztatta az elkövetett szabálysértés jellegére figyelemmel a fiatalkorú veszélyeztetettségét valószínűsítő körülményekről, és annak alapján a gyermekvédelmi intézkedés megtételére irányuló jelzés megtételének a szükségességéről.
Hajdú-Bihar Megyei Főügyészség
A megyei főügyészség a védelembe vételi eljárások és a hozott érdemi határozatok törvényességét 2004. évtől négy alkalommal, legutóbb 2011. évben vizsgálta.
A hatályos törvényi rendelkezés értelmében a jegyző a védelembe vétel indokoltságát kérelemre bármikor, hivatalból legalább évente felülvizsgálja. Amennyiben a védelembe vétel már két éve fennáll, a gyermek veszélyeztetettségét azonban nem sikerült megszüntetni, a jegyző haladéktalanul értesíti a gyámhivatalt a szükséges intézkedés megtétele érdekében. A főügyészség ezen előírásokkal kapcsolatban három ügyben törvénysértő mulasztást tárt fel, amikor megállapította, hogy a kiskorúak jóval több, mint két éve álltak védelembe vétel hatálya alatt, ennek ellenére a jegyző az évente ismételt felülvizsgálatok során a hatósági intézkedést újra és újra fenntartotta. 
A főügyészség intézkedett a védelembe vétel indokoltságának gyámhivatal általi felülvizsgálata, illetve a gyermekek átmeneti nevelésbe vétele iránti eljárás megindítása végett. A jegyzők jelzés érkezését követően – messzemenőkig a kiskorúak érdekeit szem előtt tartva – az ügyek döntő többségében elrendelték a védelembe vételt, és szakemberek, szaktanácsadók bevonásával igyekeztek segítséget nyújtani a válságos élethelyzetben. Ugyanakkor az is megállapítható, hogy e hatósági intézkedés eredményessége a tizennégy év alatti gyermekek és együttműködő szülők esetében jóval nagyobb, míg a tizennégy és tizennyolc év közötti kiskorúak érintettsége esetén csekély hatékonysággal működtethető.
Bács-Kiskun Megyei Főügyészség
A Kecskeméti Városi Ügyészség 2011. évben egy alkalommal maga élt jelzéssel a gyermekjóléti szolgálatnál a kiskorú veszélyeztetettségére utaló körülmények alapján. A nagyszülő által a kiskorú sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt tett feljelentés kiegészítésének elrendelésével egyidejűleg az ügyész átiratban hívta fel a gyermekjóléti szolgálat figyelmét a szükségesnek látszó intézkedés megtételére.
Csongrád Megyei Főügyészség
A megyében a védelembe vételt eredményező eljárások megindítására döntően az iskolák jelzései, valamint az iskoláztatási támogatás felfüggesztéséről szóló értesítések alapján kerül sor. A jelzőrendszerek működéséről évente tartott értekezleteken a gyámhatóságok arról számolnak be, hogy a védelembe vételről szóló határozatokat a felek rendszerint tudomásul veszik, az abban foglalt kötelezettségeknek eleget tesznek, és az esetek túlnyomó többségében a törvényes képviselők együttműködnek a családgondozókkal. A tapasztalatok szerint az eljárás e szakaszában a további gyámhivatali hatósági intézkedések lehetősége visszatartó erővel bír.
Vas Megyei Főügyészség
A védelembe vételi eljárások törvényességére vonatkozóan a megyei főügyészség széles körű tapasztalatokkal rendelkezik: 2004. évtől a megyében működő gyámhatóságok rendszeresen megküldik a védelembe vétel elrendeléséről, felülvizsgálatáról és megszüntetéséről hozott határozatokat a főügyészségnek annak érdekében, hogy az esetlegesen szükséges ügyészi intézkedés megtételére bármely ügyben haladéktalanul sor kerülhessen. Másrészről az együttműködés azt a célt is szolgálja, hogy azok az ügyek, amelyekben a kiskorú sérelmére családon belül elkövetett bűncselekmény gyanúja merül fel, „kiszűrésre” kerüljenek.
A kiskorú veszélyeztetettségének kiküszöbölése iránt megtett intézkedések nyilvánvalóan a kriminalizálódás elkerülését is szolgálják. Erre figyelemmel a Legfőbb Ügyészséget a kiskorúak veszélyeztetettsége esetén fennálló, bűnmegelőzéssel kapcsolatos ügyészi feladatok ellátásáról is kérdeztem. A büntetőeljárási törvény 447.§-ának (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a büntetőeljárás során – szükség esetén, illetőleg külön jogszabály rendelkezése alapján – kezdeményezni kell a fiatalkorú érdekében gyámhatósági intézkedés elrendelését, valamint a fiatalkorú nevelését, gondozását vagy felügyeletét elmulasztó személlyel szembeni intézkedést.
A gyermek- és ifjúságvédelmi ügyészi szakfeladatok ellátásáról szóló 9/2012. (11.16.) LÜ utasítás részletesen szabályozza az ügyész feladatait a kiskorú veszélyeztetettségének észlelése esetén, mind a büntetőeljárás során a vádelőkészítés szakában, mind a közérdekvédelmi tevékenység gyakorlása során. 
A Gyvt. 17.§-ának (1) bekezdése értelmében az ügyészség a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatokat lát el, ennek során a gyermek veszélyeztetettsége esetén köteles jelzéssel élni a gyermekjóléti szolgálatnál, illetve hatósági eljárást kezdeményezni a gyermek bántalmazása, súlyos elhanyagolása, vagy egyéb más, súlyos veszélyeztető ok fennállása esetén. 
A kiskorú veszélyeztetettségére utaló körülmények esetében az ügyész a vádelőkészítés során késedelem nélkül megteszi a Gyvt.-ben előírt intézkedést.
A vádelőkészítés során ellenőrzi, hogy a nyomozó hatóság teljesíti-e a jogszabályban előírt gyermekvédelmi intézkedést kezdeményező értesítési kötelezettségét, mulasztás esetén annak megszüntetése érdekében a szükséges intézkedést megteszi.
A büntetőeljárásba bekerülő fiatalkorú bűnelkövetők esetében – amennyiben annak törvényi feltételei fennállnak – elsődlegesen a pártfogó felügyelet mellett végrehajtható joghátrányok alkalmazásával, illetve azok bíróság általi alkalmazásának szorgalmazásával látszik legreményteljesebbnek annak az esélye, hogy a pártfogó felügyelők segítsége és közreműködése nyomán a fiatalkorú életkörülményeiben bekövetkezett kedvező változás eredményeként újabb bűncselekmény elkövetésére nem kerül sor.
A pártfogó felügyelet intézményének hatékony működéséről számolt be a Fővárosi Főügyészség és több megyei főügyészség. 
A pozitív vélemények mellett az intézmény további fejlesztésének szükségességét hangsúlyozta a Komárom-Esztergom Megyei Főügyészség. Rámutatott arra, hogy az eredménytelenség nem feltétlenül a pártfogó felügyelet, illetve a pártfogó felügyelő munkájának eredménytelenségét jelenti, mert a „siker” elmaradásában számtalan tényező játszhat szerepet. A megyében sem a pártfogó felügyelői szolgálat, sem a közhasznú szervezetek nem szerveznek olyan bűnmegelőzési, önismereti programokat, klubokat, konfliktuskezelő tréningeket vagy csoportfoglalkozásokat, amelyeken való részvételre a fiatalkorú elkövetők kötelezhetők lennének.19
A szociális és gyámhivatalok vezetőit arra kértem, hogy tájékoztassanak a jegyzői gyámhatóságok és a gyermekjóléti szolgálatok ellenőrzése során a Gyvt. 68. § (2) bekezdése alapján elrendelt védelembe vétel eredményességéről, valamint a rendőrség, a párfogó felügyelői szolgálat és a gyermekjóléti szolgálatok együttműködéséről szerzett tapasztalataikról. Kértem, hogy küldjék meg a Gyer. 5/A § (2) bekezdésében foglaltak alapján időben utoljára (2010.) készült bűnmegelőzési jelentést is. 
Borsod-Abaúj-Zemplén megyében összesen 356 település található, 27 város és 329 község. Lakónépességét tekintve az ország második legnépesebb megyéje, lélekszáma 684.793 fő, 21,4 százaléka gyermek. (0-13 éves: 110.659 fő, 14-18 év közötti: 36.408 fő). A munkanélküliségi ráta itt a legmagasabb az országban.
A megyében 2010-ben a gyermekek 17,2%-a (25.396 fő) volt veszélyeztetettként nyilvántartva, az érintett családok száma 11.261 volt. A veszélyeztetettséget kiváltó okok: magatartási ok (12.521 fő), anyagi nehézségek (7.504 fő), környezeti ártalmak (4.781 fő), egészségügyi gondok (590 fő). A vizsgált időszakra vonatkozóan a gyámhatóság 2.556 gyermek védelembe vételét rendelte el.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság, a Miskolci Városi Ügyészség, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Igazságügyi Szolgálata, a Szirmabesenyői Fiatalkorúak Regionális Büntetés-végrehajtási Intézete, valamint a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatala beszámolóinak felhasználásával elkészült 2010. évi bűnmegelőzési jelentés szerint a gyermekjóléti szolgálatok nyilvántartásai 207 olyan esetet rögzítettek, amelyekben a 18 év alatti gyermek szabálysértést, és 809 olyan esetet, amelyben bűncselekményt követtet el. Ez az előző évek arányait tekintve változást mutatott; a szabálysértések száma növekvő, a bűncselekmények száma pedig csökkenő tendenciát mutatott.
A szabálysértések és a bűncselekmények korcsoportonkénti megoszlásából valamint a visszaesők arányaiból arra lehet következtetni, hogy míg a szabálysértést elkövetőknél, átlagosan egy főre jut egy szabálysértés, addig a bűncselekményeknél egy bűnelkövetőre átlagosan három bűncselekmény jut.
A szabálysértések között kiemelkedően magas arányban található a koldulás, a magánlaksértés, a lopás, illetve a lőfegyverrel kapcsolatos szabálysértés. A bűncselekmények közül legtöbbször lopást, rablást és az orgazdaság követnek el gyermek- és fiatalkorúak.
A jelentés beszámolt arról is, hogy a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai fokozott figyelmet fordítanak az értesítési és jelzési kötelezettségük betartására. A jelzés szinte minden esetben írásbeli. Jellemző a megfelelő pedagógiai, gyermekvédelmi eszközök alkalmazása, valamint az érintett családok teljes körű bevonása a gondozási folyamatba.
A BAZ megyei Rendőr-főkapitányság és szervei gyermek- és ifjúságvédelmi tevékenységéről készített beszámolója szerint a gyermekkorú jogsértők az általuk elkövetett cselekmények súlyával sokszor nincsenek tisztában, azokat gondolkodás nélkül, ösztönszerűen követik el. A cselekmények hátterében elsősorban a rendezetlen családi élet, a szülők italozó életmódja és a magas arányú munkanélküliség áll. Jellemző, hogy egyes problémás gyerekek visszatérően követnek el törvénysértéseket, azonban a gyámügyi szervek felé tett jelzések ellenére gyors és hatékony intézkedés nem történik, így ők néhány év elteltével már mint fiatalkorú bűnözök kerülnek a hatóságok elé.
A fiatalkorúakra továbbra is jellemző a vagyon elleni, illetve erőszakos, garázda jellegű bűnözésben való részvétel, a sorozat jellegű és csoportos elkövetés. A garázda jellegű erőszakos bűncselekmények hátterében a fiatalos vérmérsékleten túl, az agresszivitás áll. Gyakori a rendkívüli brutalitás, kegyetlenség, kirívóan közösségellenes magatartás. A 14 év felettiek fizikai erejükkel, vakmerőségükkel egymás előtt is kérkednek, és szinte belehajszolják egymást a durvaságba, a bűncselekmények elkövetésébe, gyakori kísérő jelenség az italozás, ritkábban a kábítószer-fogyasztás is. Szórakozóhelyeken, tömeges rendezvényeken az alkohol hatása alatt álló fiatalok gyakran követnek el erőszakos cselekményeket. Ezeknél az eseteknél jellemző a hirtelen felindulás, a jogos, vagy jogosnak vélt sérelem megtorlása. Bűnmegelőzési célból a rendőrkapitányságok akciókat, nyomozóportyákat tartanak. Ezek alkalmával a fiatalok által kedvelt szórakozóhelyeket is ellenőrzik, és kiemelt figyelmet fordítanak az eltűnés, illetve a bűncselekmény elkövetése miatt körözött kiskorúak felkutatására.
A Rendőrség Biztonságra Nevelő Iskolai Programjában (D.A.D.A.) a 2010-2011-es tanévben 17 Iskola, 1201 fő tanulója vett részt. A tanév első félévben folytatódott az „ELLEN-SZER” középiskolai program. A „Beccaria” iskolai bűnmegelőzési program keretében a rendőrség – az iskolai bűnmegelőzési programokhoz kapcsolódva (Sulizsaru, rendészeti bűnmegelőzési osztályfőnöki órák stb.) – részletes tanmenetet és tematikát dolgozott ki „Felkészítő tematika a bűnmegelőzési ismeretek oktatásához” címmel, melyet megküldtek valamennyi oktatási intézménynek és rendőr-kapitányságnak. A vonatdobálás megelőzése érdekében szintén tematikát készítettek az általános és középiskolák részére osztályfőnöki és fizika órán történő feldolgozáshoz.
A Miskolci Családsegítő Szolgálat Regionális Módszertani Központ és Gyermekjóléti Szolgálat Megyei Módszertani Központ, a B.-A.-Z. Megyei Rendőr- Főkapitányság Bűnmegelőzési Osztálya, a Miskolci Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya, a Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság Észak-magyarországi Regionális Felügyelősége Miskolci Kirendeltségének bevonásával újra indította a korábban már sikeres ifjúságvédelmi őrjáratot Miskolc város területén. Az akció célja az iskolakerülésnek, egészségkárosító szerek fogyasztásának, koldulásnak, kéregetésnek, bűncselekmények elkövetésének, áldozattá válásnak a megelőzése, megakadályozása. Az őrjárat 2010-ben havonta 5 munkanapon működött. A gyermekvédelmi törvényből fakadó feladatok (jelzési és együttműködési kötelezettség, ideiglenes hatályú elhelyezés) végrehajtásánál a megyei rendőri szervek szorosan együttműködnek a települési önkormányzatok gyámügyi hatóságaival, családsegítő és gyermekjóléti szolgálataival. A jelzések elsősorban a kapitányságok bűnügyi osztályaitól érkeznek a gyermekvédelmi hatóságokhoz. 
A legtöbbször előforduló jelzés, ami a gyámhatósághoz a rendőrségtől érkezik, a gyermekkorú elkövetőkkel szemben indított eljárások megszüntetéséből adódó védelembe vételre tett javaslat. A rendőri szervek ezen túlmenően a gyermek nem megfelelő magatartása, életvitele, szenvedélybetegsége, illetve a veszélyeztető családi, szülői magatartás miatt kezdeményeztek intézkedést (pl. ideiglenes hatályú beutalást.)
A bűnmegelőzési munka megyei stratégiáját a rendőri kezdeményezések túlsúlya jellemzi, amely pozitívan hat az érintett intézményekkel való jó együttműködésre. A rendőr szervek fontos feladatnak tartják az egészséges életmód propagálását, a bűnözés utánpótlásának visszaszorítását. Tevékenységük fontos színtere az iskolai prevenció, melynek keretében jelen vannak az oktatási intézmények minden szintjén, bűnmegelőzési ismeretekkel látják el a pedagógusokat, esetenként a szülőket is. A rendészeti osztályfőnöki órák alkalmával kiemelten kezelik a fiatalkori bűnözés, a sértetté válás elkerülésének lehetőségeit, valamint az „együtt a kábítószer ellen” témakörök feldolgozását.
A rendőrkapitányságok a megyében működő társadalmi, civil szervezetektől szintén sok felkérést kapnak tájékoztató, ifjúságvédelmi előadások tartására. Továbbra is együttműködnek a megye 28 városában működő közoktatási ellátási körzettel, melyek az iskolák szakmai irányítását látják el.
A rendőrkapitányságok folyamatos kapcsolatot tartanak a prevencióban érdekelt szervezetekkel, többek között a miskolci önkormányzattal, a megyei önkormányzat oktatási és művelődési főosztályával, a pedagógiai intézettel, a gyermekvédelmi központtal, a Kormányhivatal Népegészségügyi Szakigazgatási Szervével, a Miskolci Drogambulanciával. A megye több településén tartanak tájékoztató előadásokat szakembereknek (családsegítő szolgálatok, iskolák, kollégiumok) az ifjúságvédelemmel kapcsolatban.
A rendőrkapitányságok bűnmegelőzés céljából folyamatosan tartanak osztályfőnöki órákat, részt vesznek nevelési értekezleteken. A helyi médiumokban tájékoztatják a lakosságot az aktuális bűnügyi problémákról, a közbiztonsági akciók, nyomozóportyák során fokozottan ellenőrzik a fiatalok által látogatott szórakozóhelyeket. A 2010-2011-es tanévben a megye általános iskoláiban folytattak az „iskola rendőre” programot. 
Módszertani útmutató készült a fiatalkorúak által elkövetett tulajdon elleni szabálysértésekkel kapcsolatos intézkedési lehetőségekről, a megváltozott jogi környezet tükrében címmel. Az útmutató célja, hogy bemutassa az egyes cselekmények következményeit és a hozzá kapcsolódó súlyos szankciókat. Az útmutatót és hozzátartozó oktatási tematika eljuttatták minden megyei általános és középiskolához. A „Fiatalkorúak bűnmegelőzési naptára” című kiadvány célja a bűnelkövetési módszereket bemutatásával a veszélyeztetett korcsoport figyelmének felhívása az egyéni prevenció fontosságára. A kiadványt a rendőrség elküldte a megye valamennyi oktatási intézményének, valamint önkormányzatának.
A Miskolci Városi Ügyészség a bűnmegelőzés, illetve a fiatalok jövőbeli törvénytisztelő magatartásának elősegítése érdekében a gyermekvédelmi jelzőrendszer valamennyi tagjának közös, eredményes együttműködését tartja szükségesnek. Ezt az eredményes együttműködést célozza az évről-évre megrendezett szakmai konferencia, tapasztalatcsere is. 
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Igazságügyi Szolgálatának beszámolója szerint a környezettanulmány elkészítéséhez a pártfogó felügyelők a gyermekvédelmi előzményeket sokszor azért nem tudják beszerezni, mert a gyermekjóléti szolgálatok a 14-18 éves elkövető esetében legtöbbször nem rendelkeznek információval a fiatalkorúról és családjáról. Pedig a pedagógiai véleményekben közölt igazolatlan hiányzások nagysága, illetve a gyanúsított magántanulói jogviszonya feltételezi a gyerekvédelmi rendszer beavatkozását.
A beszámoló szerint a fiatalkorú pártfogás alatt állókkal foglalkozó pártfogó felügyelők a gyermekjóléti szolgálatokkal és a gyámhivatalok munkatársaival szorosan együttműködnek. Szükség esetén esetkonferenciát kezdeményeznek a pártfogoltak helyzetének tisztázása érdekében, közös feladatok megállapítására, majd utánkövetésére. 2010-ben a pártfogó felügyelők 82 olyan ügyet tartottak nyilván, ahol a pártfogó felügyelet mellett párhuzamosan védelembe vétel is volt.
A pártfogó felügyelők rendszeresen részt vesznek a jelzőrendszeri megbeszéléseken, a középfokú oktatási intézményekben az elkövetővé-áldozattá válás elkerüléséről osztályfőnöki órákat tartanak.
A jelzőrendszeri tanácskozás mellett fontos szerepet kap az iskolákkal való együttműködés. 2010-ben kistérségenként és a megyeszékhelyen az oktatási intézmények ifjúságvédelmi felelőseivel a pártfogók közösen tartottak konzultációkat a fiatalkorúak bűncselekményeinek irányváltozását illetően, közös feladataink meghatározását a jogszabályok figyelembevételével.
A szociális és gyámhivatal vezetőjének megítélése szerint a gyermekjóléti szolgálatok működésének hatékonyságához elengedhetetlen a többi, hasonló profilú szervezettel való kapcsolattartás. A megye 356 települése közül azonban csak 206 tart fenn – elsősorban a rendőrséggel – egymás munkáját kölcsönösen segítő kapcsolatot. A hatékonyan működő rendőrségi kapcsolatot alátámasztja az is, hogy a rendőrségtől kiskorú sérelmére vagy kiskorú által elkövetett bűncselekményekről egyre több alkalommal érkezik jelzés a gyermekjóléti szolgálatokhoz.
A hivatalvezető megítélése szerint a jegyzői gyámhatóság által elrendelt védelembe vétel – tekintettel arra, hogy egyes esetekben a gyermekjóléti szolgálat családgondozója nem vállalja fel a javaslattételt, vagy maga a gyámhatóság nem rendeli el a gyermek védelembe vételét – változó képet mutat. A családgondozó döntéseit alapvetően befolyásolja az a morális környezet, amelyben segítő tevékenységét végeznie kell, így a védelembe vételi javaslattétel az egyes esetekben nehézségekbe ütközik. A védelembe vett gyermekek esetében az intézkedés eredményre vezetett, annak mibenlétét azonban a hivatalvezető nem részletezte. A hivatalvezető a gyermek- és fiatalkorúak által elkövetett bűncselekmények visszaszorításának elengedhetetlen elemének tartja a térség bűnelkövetési mechanizmusának feltérképezését, a megfelelő preventív programok kidolgozását és alkalmazását.
A módszertani gyermekjóléti szolgálatoktól adatokat kértem arról, hogy 2010. és 2011. évben hány esetben kaptak értesítést a szabálysértési hatóságtól szabálysértést elkövetett fiatalkorúról, a nyomozó hatóság nyomozást megtagadó határozata alapján a tizennegyedik életévét be nem töltött gyermekről, továbbá a rendőrség, az ügyészség, illetve a bíróság jelzése alapján a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt fiatalkorúakról. Tájékoztatást kértem a védelembe vételre tett javaslatok számáról, illetőleg arról is, hogy hány esetben született döntés a védelembe vételről, ha elrendelésére nem került sor, mi volt az oka, továbbá az esetkonferenciák számáról, az azokon résztvevőkről, valamint a gyermekjóléti szolgálatok bűnmegelőzéssel kapcsolatos prevenciós programjairól.
Borsod –Abaúj– Zemplén megyében a települések zöme társulásos formában biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást. Az adatszolgáltatáskor a fenntartók 57 szolgáltatón keresztül láttatták el a feladatot. A feltett kérdésekre a gyermekjóléti szolgálatok közel 76 százaléka válaszolt.20 A gyermekjóléti szolgálat családgondozója csak nagyon indokolt esetben, alapos helyzet- és állapotfelmérést követően kezdeményezi a védelembe vételt. A szakemberek a megalapozott javaslat elkészítéséhez, majd a család számára kötelezően előírt feladatok, magatartási szabályok stb. teljesítésének elősegítéséhez elengedhetetlenül szükségesnek tartják a jelzőrendszeri tagok bevonását és velük való szoros szakmai együttműködést. 
A módszertani gyermekjóléti szolgálat tapasztalatai szerint az esetek többségében a családdal, a szakemberekkel és a jelzőrendszeri tagokkal nagyon nehéz a megfelelő együttműködési szintet elérni.
A visszajelzések alapján az esetek zömében a gyámhatóság figyelembe vette a gyermekjóléti szolgálat védelembe vételre vonatkozó javaslatát, de volt jó néhány olyan eset is, amikor a gyermekjóléti szolgálat javaslata ellenére a gyámhatóság nem vette védelembe a gyermeket. Az esetek többségében a hatósági intézkedés meghozatala azért maradt el, mert a szülők vállalták az alapellátás keretein belüli együttműködést, illetve a jelzést nem előzte meg családgondozás.
A védelembe vételre vonatkozó javaslattétel előtti esetkonferenciák számáról konkrét számadatokat nem kaptam. Általánosságban elmondható, hogy a gyermekjóléti szolgálatok egyre többször szerveznek esetkonferenciákat, az összes esetszámhoz képest azonban nem túl gyakori e módszer alkalmazása. A gyermekjóléti szolgálatok az esetkonferenciákat a problémamegoldás hasznos eszközének tartják. Sok esetben azonban azért nem élnek vele, mert a jelzőrendszer illetékes tagjai nem, vagy csak részben vettek részt a megbeszéléseken, így megfelelő eredmény nehezen érhető el. 
A prevenciós programok szervezése, lebonyolítása a kistérségek megalakulásával létrejött nagyobb intézmények, szervezeti egységek létrehozásával könnyebbé vált. Több településen a jelzőrendszer tagjai – felismerve a prevenció fontosságát – együttműködve szervezik ezeket a programokat. Általánosságban elmondható, hogy a prevencióra az intézményi költségvetésekben nincs keret, a munkatársak maguk igyekszenek előteremteni a programok megvalósításának feltételeit. A kisebb intézményeknek nincs lehetősége EU-s forrásokra pályázni, az egyéb lehetőségek száma pedig minimális. A szolgálatok jelentős része munkája során szervez olyan programokat. amelyek segítik a megelőzést. Játszóházak, családi napok, napközis és bentlakásos táborok. csoportfoglalkozások, előadások. film-klubok stb. megjelennek a palettán. Kifejezetten a bűnmegelőzésre irányuló program kevés, de a szolgáltatók kiemelték, hogy minden preventív tevékenységnek kihatása van a gyermek és családja szemléletének alakulására. Különösen eredményesnek tekintik az állandó tagokkal működő csoportokat. Néhány intézményben kortárs-segítő képzést is folytatnak. A rendőri szervekkel a bűnmegelőzés területén hatékony az együttműködés, egyre több esetben vesznek részt a gyermekjóléti szolgálat által szervezett programokon.
A miskolci gyermekvédelmi központban működik a „Legyetek jók, ha tudtok” komplex bűnmegelőzési program. A módszertani központ kiemelte a szociális munkások, a rendőrség és más hatóságokkal közösen végzett „Ifjúságvédelmi őrjárat” bűnmegelőzési szerepét. Kiemelten kezelik a nyári hasznos szabadidő eltöltést segítő bentlakásos és napközis táborokat, a családi napokat, játszóházakat. Tekintettel arra, hogy a gyermekjóléti szolgálatok látókörében élő családok tagjaival egyidejűleg több intézmény/szervezet és szakember is kapcsolatban áll a legtöbb eredmény a szakemberek közös összefogásával érhető el. 
Győr-Moson-Sopron megyét 184 település alkotja, a megyéhez 2 megyei jogú város és 171 község tartozik. A 2010. évi adatok szerint a lakosság 17, 5 százaléka (78111 fő) 18 év alatti gyermek (0-13 éves: 65056 fő, 14-18 év közötti: 13055 fő) 2010-ben veszélyeztetettként 1940 családból 390 gyermek volt nyilvántartásban, ők a teljes megyei kiskorú népesség 4%-a. A veszélyeztetettség okai: anyagi (41%), magatartási (31%), környezeti (24%) egészségi (4%), egyéb (12%).
A szociális és gyámhivatal tapasztalatai szerint a rendőrség, a pártfogó felügyelői szolgálat és a gyermekjóléti szolgálatok együttműködése általánosságban jónak mondható. A munkatársak több közös programban vesznek részt együtt. Van „Ifjúságvédelmi portyaszolgálat”, melynek során a rendőrség a gyermekjóléti szolgálat családgondozójával, esetleg a pártfogó felügyelővel közösen járja azokat a területeket, ahol leginkább tetten érhető a fiatalok iskolakerülése, illetve megelőzhető az esetleges áldozattá válás.
Gyakori, hogy a társszervek szervezett programjaikba bevonják egymást, az iskolai előadásokon, pályázatokon is többször vesznek részt együtt.
A pártfogó felügyelők számítanak a gyermekjóléti szolgálat családgondozóinak az érintett gyermekkel és családjával kapcsolatos információira, közreműködésére, akár közös ügyintézésre (családlátogatás) is. Szükség szerint a rendőrség közreműködését is igénybe veszik. Bűnmegelőzés témakörében számos alkalommal szolgáltatnak információkat akár a rendőrség, akár a gyermekjóléti szolgálat, vagy a gyámhivatal részére. A védelembe vett fiatalok esetében a pártfogolási terv elkészítésekor figyelembe veszik a korábban elkészült gondozási-nevelési tervet, a következetesség és hatékonyság érdekében azzal párhuzamba hozzák a pártfogolás időtartama alatt megvalósítandó célokat.
A gyermekjóléti szolgálatok által szervezett esetkonferenciákon, települési tanácskozásokon a társszervek részt vesznek, több esetben külön megállapodás is él a szervezetek között.
Az együttműködéssel kapcsolatban a gyermekjóléti szolgálatok problémaként jelezték, hogy a rendőrségtől többnyire későn, a nyomozás lezárultát követően kapnak jelzést a bűncselekményt elkövető fiatalokról. Ez gyakran azt jelenti, hogy a bűncselekményről az elkövetést követően hónapokkal, esetleg egy évvel később szerez tudomást a családgondozó és keresi fel a fiatalt. Ez a munka hatékonyságát csökkenti, az adminisztrációs terhet pedig növeli, és addigra a fiatal már „elfelejtette” a történteket. A családgondozásra pedig már a nyomozati szakban is szükség lenne.
A szociális és gyámhivatal ellenőrzési munkája során magát a védelembe vételi eljárást vizsgálja, a védelembe vétel okát nem különbözteti meg. Eljárási jogszabálysértéseket szinte minden esetben tapasztalnak (tárgyalás mellőzése, nem nyilatkozatták a szülőket az együttműködés vállalásáról, nem egyértelmű a gyermekjóléti szolgálat nyilatkozata a gyermek veszélyeztetettségéről stb.) Tapasztalataik szerint a védelembe vétel nem az eljárási hibák, hanem a gyakorlatban felmerülő nehézségek miatt lehet eredménytelen. A legtöbb gondot az egyéni gondozási nevelési terv határozott és következetes megvalósítása, felekkel való „betartatása” okozza. Gondot jelent annak felvállalása, hogy ha a családgondozó látja, hogy segítő munkája nem elegendő, a gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó, illetve egyéb hatósági intézkedést kellene kezdeményeznie.
A Gyvt. 68. (2) bekezdése alapján elrendelt védelembe vételek megszűnésének fő oka az, hogy a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését, átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét rendelték el, a gyermek nagykorúvá vált. További ok, hogy a védelembe vétel a városi gyámhivatalhoz került, mert már két éve fennállt. Ritka az eredménnyel záruló védelembe vétel. Gyakori, hogy a jelzést követően sokáig alapellátásban gondozzák a családot, sokszor a védelembe vételre már jóval később kerül sor.
A szociális és gyámhivatal álláspontja szerint rendkívül nagy hangsúlyt kell fektetni a megelőzésre, hiszen a legtöbb esetben ez az egyetlen eredményes eszköz arra, hogy a fiatal ne váljon elkövetővé. A gyermekjóléti szolgálatok rendszeresen szerveznek, illetve folyamatosan működtetnek programokat, klubokat, amelyek szerepe a bűnmegelőzésben kimagasló. Egyre több jelzés érkezik arról, hogy a forrásvesztés hatására ezeket a programokat, klubokat meg kell szüntetni, ami a fiatalkorúak bűnelkövetését növelheti.
A 2010. évi bűnmegelőzési jelentés adatai alapján a megyében 76 fő volt az ismertté váló gyermekkorú bűnelkövetők és 398 fő az ismertté vált fiatalkorú bűnelkövetők száma. A fiatalkorú elkövetők száma az előző évhez képest csökkenést mutatott a lopás, a garázdaság, a rongálás, a betöréses lopás, a súlyos testi sértés, a rablás, zaklatás és az orgazdaság deliktumok esetében, míg növekedést a visszaélés kábítószerrel, a könnyű testi sértés és a jármű önkényes elvétele esetében. Az elkövetett bűncselekményeket jellemzően 3-4 főből álló fiatalkorúak csoportja követte el, a nap bármely szakában. Az ismert elkövetők között voltak olyan fiatalkorúak, akik több bűncselekmény elkövetésében is részt vettek. 
Általánosságban az elkövetői csoport tagjai nagyfokú agresszivitást, nehezen kezelhetőséget, alacsony konfliktustűrést és egyéb antiszociális magatartást tanúsítottak. Ezek a fiatalok gyakran iskolakerülők és osztályismétlők, nincsen kialakult szabadidős elfoglaltságuk, igazából csak céltalanul csavarogni és együtt lenni szeretnek. A szórakozásaik alkalmával a fiatalok és már a gyermekkorúak is rendszeresen fogyasztanak alkoholt. 
A rendőrség Győr-Moson-Sopron megyében is több bűnmegelőzési program szervezője, részvevője (pl. „Veled-Érted”, D.A.D.A, „Test-Őr”, ELLEN-SZER). Az oktatási intézményekbe számos, különböző célú (drogprevenciós, vagyonvédelmi, ifjúkori bűnözéssel, családon belüli erőszakkal, számítógépes bűnözéssel valamint a médiával) kapcsolatos előadást tartanak prevenciós jelleggel. Akcióterv keretében – tanítási időben – rendszeres ifjúságvédelmi portyákat szerveznek, melyek fő célja a gyermek- és fiatalkorúak iskolakerülésének visszaszorítása. „A közterületek biztonságának javítása” nevű Országos Bűnmegelőzési Bizottság Titkársága által kezdeményezett programban a Győri Rendőrkapitányság munkatársai és a Győri Városi Ügyészség fiatalkorúak ügyészei 2008-tól kezdődően évenként közel száz előadást tartottak különböző célcsoportoknak. (gyermekeknek, szülőknek, pedagógusoknak)
A megyében 15 gyermekjóléti szolgáltatást nyújtó intézmény működik. Egy szolgáltató egyszemélyes ellátásként, a többi kistérségi társulás keretében, integrált intézmény önálló szakmai egységeként látja el feladatát. Kapcsolatuk a rendvédelmi szervekkel kialakult és jó. A gyámhatóságok minden védelembe vételi javaslatot elfogadtak, az érintett gyermekeket védelembe vették.21
A gyermekjóléti szolgálatok a védelembe vétel előtt 2010-ben 17 esetben, 2011-ben 22 esetben tartottak esetkonferenciát. Településenként, illetve szolgáltatóként más-más a gyakorlat, ha „egyértelmű” a helyzet, nem szoktak esetkonferenciát összehívni. Ha a gyermek halmozottan követi el a törvénybe vagy iskolai házirendbe, együttélési szabályokba ütköző cselekedeteket, minden esetben összehívják az esetkonferenciát.
Az általános prevenció részeként minden településen szerveznek szabadidős programokat. Egyes gyermekjóléti szolgálatok saját szervezésben a bűnmegelőzés jegyében játszóházakat, napközis táborokat, sportprogramokat, rendőrségi előadással, beszélgetéssel egybekötött kamaszklubot működtetnek. A szociális és gyámhivatal bűnmegelőzési jelentése rögzíti, hogy 2010-ben a gyermekjóléti szolgálatok közül csak Győrnek és Sopronnak volt nyertes pályázata. Győrben a „Jövőnk biztonságáért” című pályázat futott, Sopronban a helyi pályázat keretében drogprevenció témában képeztek 14-17 éves kortárs segítőket. A megyében mindössze 11 településnek (5 városnak és 6 községnek) van bűnmegelőzési programja. A programokról megállapítható, hogy többnyire más szervezetekkel, közoktatási intézményekkel, gyermekjóléti szolgálatokkal, civil szervezetekkel, polgárőrséggel, rendőrséggel való együttműködési szándékot illetve tényleges együttműködést jelent. A városokban illetve több kisebb településen jelen van a rendőrség az iskolákban, óvodákban különböző előadásokat tartva. Gyakori a helyi polgárőrséggel való együttműködés is. 
A jelzőrendszer működésének tapasztalatai nagyon vegyesek. A szolgálatok fele értékelte jónak, nagyon jónak, hatékonynak, szorosnak, kiemelkedőnek, gyorsnak a működést. A többi szolgálat az alábbi problémákat jelezte: lassú, nem összehangolt a jelzés, csak a már kirívó esetekben jeleznek, a tagok nem merik felvállalni a jelzésüket, a pártfogó felügyelet és a gyermekjóléti szolgálat kapcsolata személytelen, a háziorvostól szinte soha nem kapnak jelzést. Többen kérték, hogy a rendőrség a szabálysértés, bűncselekmény elkövetése után, és ne ügy lezárása után tegyen eleget jelzési kötelezettségének.
Tolna megye lakóinak száma a 2010. évi adatok szerint 240.623 fő, ebből 43.202. fő a 18 év alatti gyermek. A megye gyermekjóléti szolgálatai 1763 családból 2980 gyereket (0-13 éves: 1949 fő, 14-18 éves: 1031 fő) gondoztak. A védelembe vett gyermekek száma 2010. december 31-én 380 fő volt (0-13 éves: 222 fő, 14-18 éves: 158 fő) 
A védelembe vétel okai: magatartási (66 %), iskolai mulasztás (17 %), bűncselekmény, szabálysértés elkövetése (17%) 
A szociális és gyámhivatal ellenőrzési tapasztalatai szerint a rendőrség és a gyermekjóléti szolgálatok közötti együttműködés, ezen belül a tájékoztatás, információ átadás folyamatos, napi szinten történik. A rendőrség munkatársai rendszeresen részt vesznek a gyermekjóléti szolgálatok által szervezett szakmaközi megbeszéléseken, esetkonferenciákon, települési tanácskozáson. A gyermekjóléti szolgálatok prevenciós tevékenységével összefüggően szervezett szakmai napokon, rendezvényeken a rendőrség munkatársai meghívott előadóként vesznek részt, a nyári napközis táborok sikeres lebonyolítását technikai eszközökkel, bemutatókkal segítik.
A pártfogó felügyelői szolgálat és a gyermekjóléti szolgálatok közötti információáramlás kötöttebb formában történik, és jellegéből adódóan, nem terjed ki valamennyi gyermekre. Általánosságban elmondható, hogy a pártfogó felügyelők kérnek adatokat a gyermekjóléti szolgálatoktól. A pártfogó felügyelők is rendszeres résztvevői az esetkonferenciáknak, települési tanácskozásoknak. A gyermekjóléti szolgálatok és a pártfogó felügyelői szolgálat együttműködése a védelembe vett gyermek esetében az egyéni gondozási-nevelési terv és az egyéni pártfogó felügyelői terv egyeztetésére és egymás tájékoztatására irányul.
A jegyző által a Gyvt. 68. § (2) bekezdésére történő hivatkozással indított védelembe vételi eljárások tekintetében az esetek túlnyomó többségében a gyermekjóléti szolgálatok nem kezdeményezik a hatósági beavatkozás elrendelését, és a hatóság az eljárást lezáró határozatában az alapellátás keretén belüli családgondozásra hívja fel a szolgálatokat. Az esetek kisebb hányadában tesz javaslatot a gyermekjóléti szolgálat a védelembe vétel elrendelésére, és ezen ügyekben más veszélyeztetető tényező is jelen van.
A 2010. évi bűnmegelőzési jelentés adatai alapján 33 szabálysértést és 13 bűncselekményt követtek el gyermekkorúak. Az elkövetett bűncselekmények többsége vagyon elleni, jellemzően lopás, kisebb számban rablás. Jellemző továbbá a könnyű testi sértés elkövetése, valamint a garázdaság. Szabálysértés általában kis értékű lopás.
Fiatalkorú elkövetők esetében 108 volt az ismertté vált szabálysértések (65) és bűncselekmények (43) száma. A szabálysértésekre a 14 év feletti korosztály is kis értékű lopásokat követ el, de megjelenik a közterületen való szeszesital fogyasztás, a környezetvédelmi és köztisztasági szabálysértés is. A fiatalkorú bűnelkövetők a gyermekkorúakhoz képest több és erőszakosabb cselekményeket követnek el. A 2009. évhez képest a lopások számának visszaesése figyelhető meg, azonban az erőszakos cselekmények (testi sértés, garázdaság) száma megnövekedett.
2010-ben Tolna megyében elsősorban az oktatási intézmények szerveztek bűnmegelőzési programok, rendezvényeket. Az iskolákban, az osztályfőnöki óra keretein belül – évente 1-2 alkalommal – tartanak felvilágosító előadásokat, filmvetítéseket (drog, dohányzás, alkohol ártalmairól, ifjúkori bűnözésről), de jellemzőek a rendőrségi előadássorozatok is (Biztonságos közlekedés, Ne lopj, Drogcsúszda, prostitúció) Előfordult, hogy a védőnő tartott egészségmegőrzéssel kapcsolatos előadásokat, beszélgetéseket A gyermekjóléti szolgálatok jellemzően iskolai szünetekhez kötődő játszóházakat, foglalkoztatókat és nyári táborokat szerveznek.
A gyermekkorúak/fiatalkorúak által elkövetett szabálysértésről, bűncselekményről 2010. évre vonatkozóan kaptam adatokat.22
A szabálysértést elkövetett gyermekek esetében a védelembe vétel leggyakrabban annak eredményessége (67%) miatt került megszüntetésre, az esetek 9 százalékéban volt szükség más gyermekvédelmi intézkedés elrendelésére, 24 százalékban a védelembe vétel nagykorúsággal szűnt meg.
A védelembe vétel a bűncselekményt elkövető gyermekeknél az esetek 42 százalékában volt eredményes, 38 százalékban a gyermek nagykorúvá válásával szűnt meg, 4 százalékban a gyermek javítóintézeti nevelésre, vagy szabadságvesztésre ítélte a bíróság, 16 százalékában más gyermekvédelmi intézkedésre volt szükség. A gyermekjóléti szolgálatok – nem csak szabálysértés, vagy bűncselekmény elkövetése miatt indul védelembe vételi eljárás előtt – 2010-ben 42 esetkonferenciát szerveztek, ez 52 gyermeket érintett. 2011-ben 42 esetkonferenciában 64 gyermek volt az érintett.
Bűnmegelőzési tevékenységüket a települések jellemzően kistérségi társulás keretein belül látják el, azonban a kisebb települések nagy része még mindig nem rendelkezik bűnmegelőzési koncepcióval. Bűnmegelőzési programokat, rendezvényeket általában a városok és a nagyobb községek iskolái szerveznek. A bűnmegelőzési tevékenységben a civil szervezetek aktívan nem vesznek részt. A bűnmegelőzési jelentés rögzíti a jelzőrendszer tagjai közötti egyre rendszeresebbé és szorosabbá váló kapcsolatot. Felhívja a figyelmet a jelzőrendszer tagjai közti kapcsolat és együttműködés további fejlesztésének szükségességére.
Szabolcs-Szatmár-Bereg megye szociális és gyámhivatalának vezetője az általam feltett kérdésekre nem válaszolt, így a tényállás megállapításhoz a 2010. évi bűnmegelőzési jelentésben foglaltakat használtam. A megyét 2229 település – 25 város és 204 község – alkotja. A megye lakóiak száma 560.429 fő, 24,2 százalékuk 18 év alatti gyermek. A veszélyeztetettségi okok: anyagi (62%), környezeti (19%), magatartási (17%), egyéb (2%) A gyermekkorúak leginkább vagyon elleni bűncselekményeket követnek el, melyek túlnyomó többsége kis kárértékkel járó lopás. A fiatalkorúak által elkövetett legtöbb bűncselekmény itt is vagyon elleni, jellemzően lopás, de jelentős számú a rablás és zsarolás is. Ezen túlmenően gyakoriak a közrend, köznyugalom ellen elkövetett bűncselekmények, jellemzőjük a csoportos elkövetés. Több eljárás indult fiatalkorúak ellen kábítószerrel való visszaélés miatt. 
A bűnmegelőzési jelentés szerint a rendőrség, a jegyzői gyámhatóságok, a gyámhivatalok, a gyermekjóléti szolgálatok, a gyermekvédelmi és oktatási intézmények együttműködése folyamatos, a kölcsönös információáramlás eredményeképpen a munka gördülékeny. Szükség esetén esetmegbeszélésre kerül sor, ahol megbeszélés tárgyát képezik az aktuális problémák. A szociális és gyámhivatal az oktatási intézményekkel való kapcsolatát kiválónak értékelte.
A pártfogó felügyelők a gyermekjóléti szolgálatokkal együttműködésüket zökkenőmentesnek értékelték. Megítélésük szerint a családgondozóktól részletes, precíz, lényegre törő és szakmailag megalapozott információkat kapnak, ami nagymértékben segíti a pártfogó felügyelet megfelelő végrehajtását. A pártfogók emellett leggyakrabban az iskolákkal, az osztályfőnökökkel, ifjúságvédelmi felelősökkel működnek együtt.
A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság és az illetékességéhez tartozó nyolc kapitányság közül hat folyamatosan végzi a D.A.D.A oktatást. Két középiskolában ELLEN-SZER oktatás folyik, 12 óvodában működik az OVI-ZSARU program. Az „Iskola rendőre” program keretében 2010-ben valamennyi oktatási intézmény kijelölt kapcsolattartó rendőrrel rendelkezett.
Az általános és középiskolákban valamennyi rendőrkapitányság az osztályfőnöki órák keretében „fiatalkori bűnözés, drogprevenció, valamint iskolán belüli erőszak, jogi ismeretek” témakörökben – felkérés alapján – tart bűnmegelőzési előadásokat. Szülői értekezleteken, pedagógus továbbképzéseken az áldozattá-, és bűnelkövetővé válás témakörében adnak át ismereteket, információkat. 
A megyében működő gyermekjóléti szolgálatok23 a Gyvt. 68. § (2) alapján indult védelembe vételi eljárások esetében 2010-ben 127, 2011-ben 126 esetkonferenciát tartottak. Az esetkonferenciákon általában a gyermek, szülő, pedagógus (osztályfőnök, ifjúságvédelmi felelős), gyámhatósági ügyintéző, családgondozó vettek részt, esetenként meghívták a védőnőt, a rendőrt, háziorvost, jegyzőt és a polgármestert.
A javaslat ellenére azért nem került sor a védelembe vételre, mert a fiatalkorú ismeretlen helyen tartózkodott, betöltötte a 18 életévét, a gyámhatóság nem tartotta indokoltnak a gyermek védelembe vételét, nem tartották indokoltnak a párfogói felügyelet melletti védelembe vételt. 
A 156 adatszolgáltató közül 89 gyermekjóléti szolgálatnál nincs bűnmegelőzési program. 
A szociális és gyámhivatal bűnmegelőzési jelentése rögzíti, hogy jelzőrendszer nem minden településen működik egyforma hatékonysággal. Előfordul, hogy a tagok nem, illetve nem kellő időben tesznek eleget kötelezettségüknek. A működés hatékonyságának növelése érdekében a gyermekjóléti szolgálatok igyekezete ellenére, még mindig vannak olyan szakemberek, akik nem kívánnak a jelzőrendszer alkotó elemei lenni. Változatlanul probléma, hogy az ügyintézőkön nagy a munkateher, a családgondozókra sok esetben túl nagy terület, és nagy gyermeklétszám jut.
A veszélyeztetettség megszüntetése érdekében szükség lenne több szakemberre, illetve az elérhetőségük növelésére. Pszichológus, fejlesztő pedagógus, családterapeuta, mediátor, pszichológiai tanácsadás, nevelési tanácsadó közreműködésére van a leginkább szükség. Ezen szolgáltatások és lehetőségek folyamatos elérhetőségére és biztosítására nincs a szükséges mértékben lehetőség, ezért ezen szolgáltatások bővítése, fejlesztése elengedhetetlen lenne.
A gyermekjóléti szolgálat által gondozott gyermekek részére szervezett programok száma kevés. A szolgálatok nagyobb része önállóan nem szervez szabadidős programokat, ezt a feladatot általában a település oktatási-nevelési intézményeivel közösen végzik. A helyi önkormányzatok és a gyermekjóléti szolgálatok jelzései alapján anyagi forrás hiányában nem tudnak megfelelő számú és minőségű programot szervezni, ezért kiemelkedő szerepük van a különböző pályázati forrásoknak.
A jelzőrendszer tagjai részéről szükség volna nagyobb felelősségvállalásra, a gyermekvédelmi jogszabályok alaposabb megismerésére, a véleménynyilvánítással együtt járó konfliktusok felvállalására. 
A megyében kevés település rendelkezik bűnmegelőzési koncepcióval és a bűnmegelőzés tárgykörben benyújtott pályázatok száma is elenyésző. Hangsúlyos probléma ezen a téren az anyagi erőforrások hiánya, ami a prevenciós programok alacsony számát is indokolja.
Az AJB 1905/2009. számú vizsgálatomat lezáró jelentésemben a szociális tárca vezetőjének javasoltam, hogy háttérintézménye, a Szociálpolitikai és Munkaügyi Intézet (SZMI)24 útján – különös tekintettel a Gyvt. 68. § (2) bekezdése alapján védelembe vett gyermekekre – segítse a szolgáltatók módszertani munkáját.
A miniszter válaszában arról informált, hogy a TÁMOP 5.4.1. kiemelt projekt keretében tervezik a gyermekvédelmi gondoskodáshoz kapcsolódó gondozási tevékenység szakmai sztenderdjének kidolgozását a gyermekjóléti szolgáltatás területén. Minderre figyelemmel az emberi erőforrások miniszterétől tájékoztatást kértem a tervezettek megvalósulásáról.
A miniszter beszámolt arról, hogy a TÁMOP 5.4.1 „Szociális szolgáltatások modernizációja, központi és területi stratégiai tervezési kapacitások megerősítése, szociálpolitikai döntések megalapozása” elnevezésű kiemelt program első megvalósítási időszaka lezárult, jelenleg a második megvalósítási időszak előkészítése zajlik. A program egyik kiemelt feladata a gyermekjóléti alapellátás, közte a gyermekjóléti szolgáltatás területén egységes szakmai szabályozók, sztenderdek és irányelvek elkészítésével, bevezetésével az ellátások színvonalának emelése. A szakmai munka részben kifejezetten az egyes szolgáltatók, szervezetek együttműködésének szakmai módszertani kérdéseire, valamint a gyermekjóléti szolgálatokban folyó, a védelembe vétellel kapcsolatos esetmunka egységes szabályzóinak kialakítására irányult és irányul. 
Az elkészült szakmai szabályozó anyagok áttekintik a védelembe vétel keretében használt eszközöket és módszereket, valamint útmutatással és egységes szakmai szabályzókkal szolgálnak az ellátásban dolgozó szakemberek számára. A szakmai anyag figyelemmel van a hatósági ügyintézést szabályzó joganyagra, továbbá támpontokat nyújt a hatósági ügyintézőkkel való megfelelő kapcsolatépítéshez, együttműködéshez is. A program másik fontos eleme az észlelő- és jelzőrendszer sztenderdjeinek kialakítását célozta. Az elkészült szakmai anyagok a www.modernizacio.hu honlapon már elérhetők. A kiemelt projekt második, megvalósítási időszakában kerül sor a már elkészült szakmai anyagok felülvizsgálatára, aktualizálására, valamint a szükséges új elemek előzetes modellezésére és a szabályozó anyagokba való beillesztésére. A tárca elképzelései szerint a szabályzó anyagok véglegesítése után azok a működtetés kötelező szakmai alapjaivá válnának.
A hivatkozott számú jelentésemben az igazságügyi és rendészeti miniszternek javasoltam, hogy a szociális tárcával együttműködve vizsgálja meg annak a lehetőségét, hogy a Gyvt. 68. § (2) bekezdése alapján védelembe vett gyermekek esetében a rendőrség, a párfogó felügyelői szolgálat és a gyermekjóléti szolgálatok együttműködése hogyan tehető eredményesebbé.
A miniszter válaszában egyetértett abban, hogy a gyermekvédelmi jelzőrendszer hatékonyságának és a feladatellátás színvonalának javításához gyakorlati lépések szükségesek, ezért javasolta a szociális tárca vezetőjének, hogy a gyakorlatban felmerülő problémák megoldására, az eljárási protokollok és az érintett szervek gyakorlatának egységesítésére irányuló javaslatok kidolgozása érdekében alakuljon munkacsoport. A munkacsoport azt kívánta vizsgálni, hogy a jelzőrendszer tagjai között mi hátráltatja a hatékony együttműködést, és javaslatot kívánt tenni ezek kiküszöbölésére. 
A közigazgatási és igazságügyi miniszter a gyermekvédelmi jelzőrendszer működését értékelve az alábbiakról tájékoztatott:
Abban az esetben, ha a rendőri intézkedés során, illetve büntető-, szabálysértési vagy közigazgatási hatósági eljárás során kiskorú veszélyeztetettsége állapítható meg, az illetékes rendőri szervek a családon belüli erőszak kezelésével és a kiskorúak védelmével kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtásáról szóló 32/2007. (OT 26.) ORFK utasítás mellékleteként rendszeresített adatlap megküldésével haladéktalanul jelzéssel élnek a gyermekjóléti szolgálatok felé. Az irányadó szabályozás hatályba lépését követő kezdeti, az irányadó jogszabályi rendelkezések helyes végrehajtási módjának kialakulását jellemző rövid, kissé nehézkes időszak után mára elmondható, hogy napjainkban jól, rutinszerűen hajtják végre az érintett rendőri szervek az együttműködéssel kapcsolatos feladataikat.
A Közigazgatási és Igazságügyi Hivatal jogelődje, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Igazságügyi Szolgálatának (továbbiakban: KIMISZ) rendelkezésére álló statisztikai adatok alapján az Áldozatsegítő Szolgálat – különösen a 2012. évtől kezdődően – fokozódó hatékonysággal látja el gyermekvédelmi jelzőrendszeri tagságából fakadó feladatait. Ezt részben megalapozta a KIMISZ által 2011. november 22-én kiadott 3/2011. számú módszertani állásfoglalás a gyermekvédelmi és hozzátartozók közötti erőszakkal kapcsolatos jelzőrendszeri tagságból fakadó kötelezettségek teljesítéséről. A mellékletekkel kiegészített módszertani útmutató mindenekelőtt azzal a céllal készült, hogy ösztönözze a fővárosi és megyei igazságügyi szolgálatokat, és segítséget nyújtson nekik a gyermekvédelmi jelzőrendszeri tagságból fakadó feladataik ellátásában. Emellett a jelzőrendszer működésében elért országos eredmények mérése, valamint a megyei adatok rögzítése érdekében a KIMISZ 2012 januárjában a 2011. évre vonatkozóan, valamint a jövőre nézve havi adatszolgáltatásra kérte a területi áldozatsegítő szolgálatokat. Az adatok szerint az áldozatsegítő szolgálatok nagyobb érzékenységgel és rugalmassággal tesznek eleget jelzőrendszeri kötelezettségeiknek. Több megye jelezte, hogy szükségesnek látja e területet érintően is esetmegbeszélők tartását, a gyakorlati ismeretek kicserélése és bővítése érdekében.
A gyermekvédelmi jelzőrendszer működése tekintetében a pártfogó felügyelői szolgálatok egységes gyakorlatot követnek. A szakértői vélemény elkészítése során (környezettanulmány, pártfogó felügyelői vélemény) a pártfogó felügyelő a helyszínen ismeri meg a kiskorú élethelyzetét, családi helyzetét, amely alapján fel tudja tárni azokat a körülményeket, amelyek indokolttá teszik a jelzőrendszer további tagjainak bevonását az eljárásba, a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében. A pártfogó felügyelet elrendelése után a személyes kapcsolatfelvétel és ellenőrzés során további lehetőség van annak feltérképezésére, hogy mely szakemberek bevonása indokolt. A pártfogó felügyelő ezen tevékenységét nemcsak a pártfogás alatt álló személy tekintetében fejti ki, hanem annak kiskorú gyermeke vagy családtagjai esetében is, ha azok életkörülményei ezt indokolttá teszik.
Emellett a védelembe vételi tárgyaláson is a legtöbb esetben jelen van az ügyben eljáró pártfogó felügyelő, ezzel is hangsúlyozva a gyermekvédelmi jelzőrendszerben végzett munkáját. A jelzőrendszer működésének hatékonyságát elemezve rámutatott arra, hogy a rendőrség munkatársai sokszor tapasztalják munkájuk során, hogy a gyámhivatalok, illetve a gyermekjóléti szolgálatok ügyintézői nem mernek kimenni családhoz, nem mernek döntést hozni. A rendőrség az irányadó jogszabályi keretek között minden esetben megadja a szükséges segítséget a családok látogatásához. Sokszor azonban a gyámhivatali előadók, szociális munkások úgy vélik, hogy nincs megfelelő eszköz a kezükben a megfelelő munkavégzéshez. Álláspontja szerint a gyermekvédelmi rendszer teljes körű felülvizsgálata szükséges annak érdekében, hogy a gyermekek védelmének megfelelő biztosítása ne elsősorban a rendőrségre háruljon, hiszen a képzett rendőri állomány, illetve a rendőrszakmai feladatok ellátására rendszeresített szolgálati gépjárművek bevetésére – figyelemmel a rendőrség Alaptörvényben is rögzített alaptevékenységére – nem kerülhet sor elsősorban a gyermekvédelem körébe tartozó – p1. gyermekek szállításával kapcsolatos – feladatok ellátása érdekében.
A rendőr-főkapitányságok beszámolói szerint évről évre hullámzóan alakul azon esetek száma, amikor a rendőrség jelzéssel él. Az országos statisztikai adatok alapján, a tavalyi évben Komárom-Esztergom megyében került sor a legnagyobb számban kiskorú veszélyeztetettsége miatti jelzés megtételére (22 esetben), valamint a kiskorú életét, testi épségét súlyosan veszélyeztető körülmény fennállása miatt gyámhatósági eljárás kezdeményezésére (2 esetben). Ezt követően Zala és Nógrád megye (4 jelzés), majd Csongrád megye (3 jelzés) volt a legtevékenyebb a gyermekvédelmi jelzőrendszeri feladatok ellátása területén. 11 megyében (Bács-Kiskun, Baranya, Békés, Fejér, Heves, Jász-Nagykun-Szolnok, Pest, Szabolcs-Szatmár-Bereg, Tolna, Vas, Veszprém), valamint a fővárosban a 2011. év során nem került sor jelzés tételére. Ugyanakkor főként a közelmúltban tett intézkedések (adatkérés, módszertani iránymutató kidolgozása) alapján a 2012. évben jelentős előrelépés következett be a megyei áldozatsegítő szolgálatok jelzőrendszeri aktivitása területén.
A jelzőrendszer hatékonyságát mutatja, hogy a jelzés nem csak egy irányban működik: a pártfogó felügyelők oktatási intézményektől is kapnak jelzést, amellyel tudomást szerezhetnek arról, hogy a tankötelezett pártfogolt nem jelent meg az iskolában és hiányzását nem igazolta. Ezzel ugyanis vét a pártfogó felügyelet kötelező magatartási szabálya ellen.
A gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjainak együttműködését illetően kifejtette, hogy a családon belüli erőszak feltárásában a rendőrség tekinthető a legaktívabbnak, ami elsősorban annak tudható be, hogy először – akut esetben – ide érkezik segítségkérés az érintettektől. A pedagógusok, orvosok, védőnők részéről, akik észlelhetnék az ilyen jellegű problémákat, nagyon kevés jelzés érkezik e tárgykörben. Tanári értekezleteken, továbbképzéseken a rendőrség munkatársai kifejezetten hangsúlyozni szokták, hogy az érintettek figyeljenek a gyerekek megnyilvánulásaira, vegyék észre a gyerekek felől érkező jeleket. 
Az említett személyi körhöz tartozók részéről számos alkalommal kérdésként merül fel, hogy mit tegyenek a problémás helyzetekben, a kezelhetetlen gyermekekkel, szülőkkel. Rendszeresen igénylik a rendőrségi előadók által tartott órákat, foglalkozásokat, amelyek keretében megfogalmazzák azon elvárásaikat is, hogy a rendőrség közreműködésével léphessenek fel pl. a nehezen kezelhető gyermekekkel, szülőkkel szemben. A tapasztalatok szerint ugyanakkor irtóznak hivatalos jelzést vagy bejelentést, feljelentést tenni, úgy szeretnék „megoldani” ezeket a helyzeteket, hogy ők hivatalosan lehetőleg kimaradjanak belőle.
A gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai közül a rendőrség főként a gyermekjóléti szolgálatokkal és a gyámhatóságokkal alakított ki hatékony együttműködést. Feladatkörükből adódóan e két szervezettel a legközvetlenebb a kapcsolat. A jelzőrendszer tagjai közötti kétirányú információáramlás – akár telefonon, akár személyesen – napi szinten zajlik, jelentős mértékben segítve ezzel a felmerülő feladatok végrehajtását. A rendőri szervek és a gyermekjóléti szolgálatok vezetői, munkatársai legalább évente értékelik az együttműködés formáit, módszereit és az így nyert tapasztalataikat felhasználják közös céljaik – p1. a családon belüli erőszak visszaszorítása – megvalósításához. Amennyiben indokolt, az érintett szervek, szervezetek a gördülékeny munkavégzés érdekében több alkalommal is találkoznak helyi, megyei és országos szinten egyaránt.
A jelzésadási kötelezettség megfelelő szinten történő teljesítését – a rendőrséghez hasonló módon, a rendelkezésre álló belső szabályozási eszközök igénybevételével – részletes módszertani útmutatók kidolgozásával lehetne elősegíteni. Kétségtelenül hozzájárulna a rendszer hatékonyabb működéséhez különböző együttműködési protokollok kidolgozása is, melyek részleteiben rendeznék pl. azt, hogy milyen esetekben, mely szerveknek, mennyi időn belül kell esetmegbeszélést tartani, milyen intézkedéseket kell megtenni, és azokat hogyan kell végrehajtani. Nem lehet ugyanakkor figyelmen kívül hagyni, hogy jelenleg hivatali munkaidőn túl — ügyeleten keresztül — kizárólag a rendőrség érhető el, így elmondható, hogy a gyermekvédelem többi szereplője esetében nincsenek meg a feltételei az azonnali beavatkozásának, döntéshozatalnak.
Az Áldozatsegítő Szolgálat mindenekelőtt a gyermekjóléti szolgálatokkal és a gyámhivatalokkal áll kapcsolatban jelzőrendszeri feladatai ellátása során. A gyermekjóléti szolgálatok azonban jelentős részben együttműködőek a KIMISZ-szel. A KIMISZ által a 2011. évben megtett 31 jelzésre – kérésükre, illetve a Gyvt. 17. (3) bekezdése alapján – 23 visszajelzés érkezett, amely az összes megtett jelzés 74%-a. Gyámhatósági eljárások kezdeményezése kapcsán ugyanez az arány mindössze 33%, azaz a városi gyámhivataloknál kezdeményezett 6 gyámhatósági eljárásból mindössze 2 esetben érkezett visszacsatolás az adott kiskorú ügyében megtett intézkedésekről. A beérkező írásbeli visszajelzésekről elmondható, hogy az intézmények kellő tájékoztatást nyújtanak a kiskorú ügyében feltárt körülményekről, valamint a szükségesnek ítélt gyermekvédelmi intézkedések megtételéről. Nem ritka az sem, hogy a gyermekjóléti szolgálatok azonos ügyben – az időközbeni változásokra tekintettel – több visszajelzést is küldenek. 
A miniszter álláspontja szerint az inaktivitáson az érintett szervezetek figyelmének felhívásával, a témára való érzékenyítésével lehet változtatni. A rendőrség eljáró szerveinek tájékoztatása szerint a jónak tekinthető munkakapcsolat ellenére sem kapnak minden esetben visszajelzést a gyermekjóléti szolgálatok felé megküldött adatlapokról. A helyzet a Gyvt. tárgykört érintő módosítását követően bár javult, de még mindig nem kifogástalan.
Előfordult, hogy a jelzőrendszer tagjai bűncselekmény gyanúja nélkül is büntetőeljárás megindítását remélték, ettől vártak volna ugyanis gyors megoldást azt megelőzően, hogy a rendelkezésükre álló jogi eszközöket kihasználták volna. A rendőri állomány sok esetben tapasztalhatja, hogy a jelzőrendszeri tagok a hatáskörükbe tartozó eszközök alkalmazása helyett a rendőrségre hagyatkoznak, és e szervtől várják az eset gyors és hatékony megoldását.
Kiskorú sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt indult nyomozások során számos alkalommal megállapíthatóvá vált, hogy amennyiben a jelzőrendszer tagjai időben eleget tettek volna jelzésadási kötelezettségüknek, az adott bűncselekmény megelőzhető lett volna.
A miniszter rámutatott arra, hogy a gyermek- és ifjúságvédelem területén felmerülő problémák kezelésének a leghatékonyabb módja az esetmegbeszélés. Jelenleg részletes, pontos egyértelmű szabályozás a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjainak a jelzésadási kötelezettségére nincs, ezért indokolt lenne a megfelelő részletszabályok, együttműködési protokollok kidolgozása, illetve a gyermekvédelmi feladatok hatékony ellátásához elengedhetetlen a szükséges személyi és tárgyi feltételek biztosítása.
A gyermekvédelmi jelzőrendszer hatékony működtetésével kapcsolatos képzések fontosságára utalva arról is tájékoztatott, hogy azokra a rendőr-főkapitányságok beszámolói szerint minden megyében több alkalommal is sor került. 
A KIMISZ jogelődje a 2009-2010-ben futó TÁMOP 1.4.3. projekt keretében több olyan szervezetet is megkeresett, amelyekkel a pártfogó felügyelői munka megköveteli a napi együttműködést. Ezen együttműködés elősegítésére, a kapcsolati hálók kiterjesztésére, a közös munka felélénkítésére „Együttműködést fejlesztő tréning” keretében került sor. E tréning során a problémák összegyűjtésére, illetve megoldások keresésére is sor került és a jelzőrendszer működtetésében résztvevők tisztázták a kompetenciahatárokat, ami megkönnyíti a napi rutint.
Kiemelkedő gyakorlatokról is számot adott, így a BRFK „Ne tedd, ne tűrd…” programja, amelynek részét alkották iskolai előadások, pedagógus-továbbképzések, szülői értekezletek, szakmai work-shopok, esetmegbeszélések, bűnmegelőzési kisfilmek vetítése. A Baranya Megyei Rendőr-főkapitányság és a Baranya Megyei Kormányhivatal vezetői 2011-ben határozatlan időre szóló együttműködési megállapodást kötöttek, amiben többek között rögzítették az együttműködő felek szociális, gyermekvédelmi, gyermekjóléti és gyámügyi feladatait. Ennek megfelelően negyedévente jelzik: a) a gyermekkorú elkövetőket (14 év alatti), b) a kiskorú sérelmére, illetve általuk elkövetett kirívóan súlyos bűneseteket, c) a kiskorú veszélyeztetés bűncselekmény ügyében folyó eljárásokat.
Kiemelte, hogy a rendőrség biztonságra nevelő oktatási programjai – OVI-ZSARU, DADA, ELLEN-SZER – kiváló terepet biztosítanak a jelzőrendszer működési színvonalának emeléséhez. Emellett a „Jóvá Tett Hely” Képzési, Támogató és Szabadidős Központ a Pártfogó Felügyelői Szolgálat háttérintézményeként segítette a Szolgálatnak a közösségi büntetések és a közösségi bűnmegelőzés rendszerében végzett tevékenységét. A Szolgálat másik háttérintézménye Miskolcon a Zöldpont közösségi foglalkoztató, amelynek legfontosabb funkciója az alternatív szankciók, illetve helyreállító igazságszolgáltatási eszközök körének bővítése, új eszközök, módszerek kipróbálása, alkalmazása. Programjai közé sorolhatók a szociális készségeket fejlesztő csoportfoglalkozások, pszichológiai tanácsadás, közösségi jóvátétel, családi döntéshozó csoportkonferencia, tanulássegítés, munkaerő-piaci tanácsadás.
A KIMISZ vezetője azt hangsúlyozta, hogy a pártfogó felügyelet keretében lehetőség van a fiatalkorúak sajátosságaihoz igazított különböző magatartási szabályok ügyészi előírásaira, így a fiatalkorúak pl. a közösség vagy a sértett számára jóvátételt teljesítenek. A fiatalkorúak körében egyre nagyobb teret nyernek a különböző resztoratív jellegű technikák, így a közvetítői eljárás keretében történő konfliktusfeloldás. Ezt támasztják alá a számok is: 2010-ben 398, míg 2011-ben már 551 esetben került sor közvetítői eljárásra fiatalkorú terheltek esetében. Kiemelte, hogy a fiatalkorúaknál a létrejött megállapodások teljesítésének aránya kiemelkedően magas, 93%-os, ami az eljárás eredményességére is utal.
A gyermek jogainak sajátosságai az alanyban, tehát magában a gyermeki létben rejlenek. 
„A gyermek ember, akit minden olyan alkotmányos alapvető jog megillet, mint mindenki mást, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt felnőtté válásához.” (995/B/1990. AB határozat). 
Erre tekintettel kifejezetten a gyermekek jogaként került rögzítésre a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemre és gondoskodásra való jog. E védelemre és gondoskodásra a gyermek mindenkivel szemben igényt tarthat, függetlenül attól, hogy az Alaptörvény külön kötelezetteket nem jelöl meg.
Ennek megfelelően – a korábbi alkotmánybírósági gyakorlatot is figyelembe véve – a gyermek szülei, családja, az állam és a társadalom valamennyi tagja is köteles a gyermek jogait tiszteletben tartani, és a társadalom fennmaradásának zálogaként biztosítani számára a megfelelő fejlődéséhez szükséges feltételeket. A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga az állam kötelességét alapozza meg a gyermek személyiségfejlődése intézményes védelmére [21/1996. (V. 17. ) AB határozat]. 
A kötelezettség alanyainak ezzel kapcsolatos konkrét magatartását, feladatait, a velük szemben megfogalmazott elvárásokat számos törvény és a hozzájuk kapcsolódó végrehajtási szabály-együttes tartalmazza. A jogi szabályozásból is kitűnően a gyermekekről való gondoskodás komplex feladat, amely magában foglalja többek között a gyermekjóléti alapellátások biztosítását, a megfelelő oktatási és egészségügyi alrendszerek működtetését éppen úgy, mint a gyermekek családban történő nevelkedésének elősegítését. Ebben a rendszerben az egyes kötelezettek feladatainak nagyságrendje és eszközei között szükségképpen súlypontbeli eltolódások vannak (1091/B/1999. AB határozat).
Az Alaptörvény XV. cikk (5) bekezdése tulajdonképpen a gyermekek védelmére kötelezettek alanyai közül az államot kiemeli, amikor kimondja, hogy Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket. Igaz ez akkor is, ha ennek megfogalmazására a jogegyenlőséget, a diszkrimináció tilalmát kimondó és az esélyegyenlőség biztosításáról rendelkező cikkben került sor.
Nyilvánvaló, hogy a gyermek, mint az alapjogok alanya oldalán az életkorból adódó hátrányokat az állam oldaláról az intézményvédelmi kötelezettség egyenlíti ki, az államnak aktívan kell cselekednie a gyermekek alapvető jogainak előmozdítása, érvényesülése és védelme érdekében. Ezt az alaptételt megtaláljuk a Gyermekjogi Egyezménynek a preambulumában is, amely rögzíti, hogy a gyermeknek, figyelemmel fizikai és szellemi érettségének hiányára, különös védelemre és gondozásra van szüksége, nevezetesen megfelelő jogi védelemre, születése előtt és születése után egyaránt. 
Az állam oldalán a gyermeki jogok érvényesítése jogi aktivizmust kíván meg, vagyis a jogrendszer alakítása során tekintettel kell lenni a különböző jogágak normatív és intézményes összefüggéseire. A jogrendszer egészének működésében pedig tükröződnie kell a különböző állami feladatok teljesítéséből fakadó jogi és jogon kívüli érdekek kiegyensúlyozott összemérésének. Ennek érdekében az alkotmányos alapelvek mentén mindenekelőtt a jogalkotó feladata az egyes jogágak intézmény- és eszközrendszerének olyan alakítása, amely lehetővé teszi a fent megjelölt államcél és a jogok biztosításának összehangolását (1091/B/1999. AB határozat). 
A gyermek- és fiatalkorú bűnelkövetők vonatkozásában a leglényegesebb kérdés az, hogy mi a fontosabb, az előbbre való intézkedés: a felelősségre vonás, vagy a megelőzés. Nyilvánvaló, hogy súlyos törvényszegés esetén a felelősség megállapítása elengedhetetlen. Az sem mellékes körülmény az adekvát intézkedés mérlegelésénél, hogy hány éves az elkövető, 13 vagy 16. A büntetendő cselekmények elkövetése előtt azonban az esetek döntő többségében már felmerülnek megoldandó problémák, a fiatalok „segélykiáltó” magatartása, cselekedete sokszor mégis válasz nélkül marad.
„A gyermek és fiatalkorú elkövetők számának csökkentése érdekében alapvetően a megelőzésre kell a hangsúlyt fektetni. A büntetésnek – mint azt régóta tudjuk – igazán visszatartó ereje nincs, ha családi mintaként hozza a gyermek, vagy fiatalkorú a bűnöző életmódot. Sokkal nagyobb figyelmet kell fordítani arra, hogy a veszélyeztetett gyerekek körét a lehető legkorábbi időpontban feltárják a családgondozók, s akár az egyházi személyek, akár a civil szervezetek bevonásával, de részt vegyenek hatékony módszertani útmutatókkal, pozitív példákkal, életvezetési tanácsokkal az életük megfelelő alakításában.” – fogalmazta meg a Gyulai Törvényszék elnöke.
A nemzetközi és a hazai kutatások szerint a szegénység, a társadalmi, gazdasági, földrajzi elszigeteltség jelentősen növeli az esélyét annak, hogy az ilyen körülmények között felnövő gyerekek maguk is sikertelenek legyenek, és közülük sokan bűncselekményt kövessenek el. Abban, hogy valaki a sokszorosan veszélyeztetett csoportokból bajba kerüljön, elsősorban az érzelmi és a fizikai elhanyagolásnak, bántalmazásnak van kiemelt szerepe. Hangsúlyozni kell, hogy nem egy-egy veszélyeztető tényező, hanem több tényező együttesen valószínűsítheti a későbbi problémákat. A veszélyeztetett 10-15 százaléknyi gyerekből csak nagyon kevesen követnek majd el bűncselekményt. A másfajta problémákkal küszködők – függőség, depresszió, sikertelen életpálya, családi problémák, betegség, korai halálozás stb. – persze nagy valószínűséggel tömegesen e csoportból kerülnek ki, de nem csak közülük. A koragyermekkori szülői nevelés, gondozás minősége mellett alapvetően meghatározó az óvodai, iskolai, lakóhelyi környezet, ahol a családtagokon kívül megismert felnőttektől kaphatnak mintákat a gyerekek arra, hogy hogyan kell viselkedni egymással, hogyan fogadhatjuk el, tisztelhetjük magunkat és másokat. Ha erre nincs mód, sőt ennek éppen az ellenkezőjét tapasztalják, akkor nő a harag, az agresszió, a reménytelenség érzése, és ez valódi veszélyt jelent.25
Az OKRI vizsgálatai rámutattak arra, hogy hazánkban a gyermekkorú elkövetők egyre nagyobb arányban követnek el erőszakos bűncselekményeket, az elmúlt öt évben a gyermekkorúak által elkövetett erőszakos bűncselekmények aránya megkétszereződött.
A nemzetközi személetet a kérdésben jól tükrözi a fiatalkorúak igazságszolgáltatásában alkalmazandó általános minimumkövetelményekről szóló, 1985. november 29-én kelt 40/33-as ENSZ-közgyűlési határozat (pekingi szabályok), amely lefekteti a fiatalkorúak igazságszolgáltatásának alapjait: fiatalkorúak esetében elsődleges cél a megelőzés, a széles körű szociális biztonság megteremtésével úgy, hogy lehetőség szerint a büntető igazságszolgáltatás által okozott érdeksérelem minimális legyen. A pekingi szabályokban foglalt alapelvek szerint az igazságszolgáltatás beavatkozása esetében nem csupán az elkövetett cselekmény körülményeire és súlyosságára kell tekintettel lenni, hanem a fiatalkorú helyzetére és szükségleteire, valamint a társadalmi érdekre is. 
Az 1990. december 14-én elfogadott 45/112-es számú ENSZ-közgyűlési határozat (rijádi iránymutatások) a fiatalkori bűnözés megelőzésével kapcsolatban tartalmaz szabályokat, és a prevenció szükségességének hangsúlyozásán túl arra hívja fel a figyelmet, hogy a fiatalkori bűnözés kezelésekor kiemelt fontosságú a megfelelő szociális környezet és az oktatás megteremtése. A határozat elismeri, hogy a fiatalok esetében egyes társadalmi normák megszegése általános jelenség, és a felnőtté válási folyamat része, így a szabályszegő magatartás legtöbbször a megfelelő érettség elérésével magától megszűnik – ezért kifejezetten káros és kontraproduktív a fiatalkorút a társadalomban megbélyegző szankcióval stigmatizálni ez ugyanis hozzájárul az ismételt bűnelkövetéshez, a visszaeséshez, a kriminális életpálya kialakulásához. 
A magyarországi helyzetet tekintve elmondható, hogy a gyermekvédelmi és a szabálysértési eljárások szabályozása pontosításra, kiegészítésre szorul. A hatóságok, eljárásra kötelezett szervek, intézmények bizonytalanok a jogalkalmazást illetően, az egyes megyékben különböző módon értelmezik a jogszabályokat, és sajnos eljárási szabálysértés is előfordul.
Ez utóbbi különösen komoly következménnyel járhat gyermekkorúak esetében, pl. az eljárás alá vont gyermek korának nem megfelelő eljárási pozícióba helyezése mély nyomot hagyhat a kiskorúban, esetenként olyan hatások érhetik, amelyek feldolgozásához szakember segítsége szükséges.
Az Sztv. nem tartalmazott külön rendelkezést a gyermekkorú személy idézésére vonatkozóan. A jelenleg hatályos Szabs. tv. e kérdésben már konkrét iránymutatást ad, a 42. § (8) bekezdése szerint, ha a kiskorú a tizennegyedik életévét nem töltötte be, a gondozója útján kell idézni, illetve értesíteni.
A védelembe vétel kezdeményezését illetően a korábbi és a jelenlegi szabálysértési törvény lényegében nem változott. Az Sztv. 128.§-ának (5) bekezdése értelmében, ha a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú elkövető védelembe vételét kezdeményezheti a fiatalkorú lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél. 
A Szabs. tv. 134. § (6) bekezdése szerint, ha az eljárás alapján a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú védelembe vételét kezdeményezheti az erre hatáskörrel rendelkező szervnél.
Az ügyészségek törvényességi felügyeleti vizsgálatainak adatai szerint az egyes megyékben a fenti rendelkezés alapján igen eltérő gyakorlat alakult ki. Álláspontom szerint a szabálysértési hatóságok munkatársainak érzékenyítésével, továbbképzési programok szervezésével, módszertani útmutatók kidolgozásával kellene biztosítani az egységesebb jogalkalmazás érvényesülését.
A Gyvt. 68.-ának (2) bekezdése a jegyző védelembe vételi lehetőségével kapcsolatban nem nevesíti a szabálysértési tényállást megvalósító gyermekkorú elkövetőt, kizárólag a szabálysértést elkövető fiatalkorúak tekintetében tartalmaz rendelkezést a gyermekvédelmi intézkedés kezdeményezése körében. 
Álláspontom szerint a fenti jogszabályi rendelkezés a szabálysértést elkövető gyermekkorúak vonatkozásában hiányos, sérti az esélyegyenlőség elvét, továbbá a 14 év alatti gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való jogát.
A tapasztalatok szerint problémát jelent az is, hogy a rendőrség annak ellenére, hogy arra a gyermekjóléti szolgálatokat jogszabály kötelezi, nem kap minden esetben visszajelzést a gyermek veszélyeztetettségét jelző adatlapokról.26 A fentiekre figyelemmel a jelzést tevő intézmények és személyek tájékoztatásának elmaradása akadályozza a jelzőrendszer hatékony működését, amelynek következtében sérül a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, az érintettek tisztességes eljáráshoz való joga, és a gyermekjóléti szolgálat mulasztása állandóan és közvetlenül veszélyezteti a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának érvényesülését is.
A megyei gyámhivatalok és gyermekjóléti központok mindegyike utalt arra, hogy gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai igyekeznek fokozott figyelmet fordítani a jelzési és együttműködési kötelezettségük betartására. A gyermekjóléti szolgálatok, a rendőrség a pártfogók és a jelzőrendszer egyéb tagjai közötti együttműködést általánosságban jónak ítélték, hangsúlyozták annak fontosságát. Az együttműködésre példaként hozták fel a közös őrjáratokat, az esetmegbeszéléseken való részvételt, a jelzőrendszeri tanácskozást, a szakmai konferenciákon való részvételt, a tapasztalatcseréket, a különböző együttműködési megállapodásokat.
A pozitívumok mellett azonban megjelentek a hiányosságok is: a lassú, nem összehangolt jelzések, a visszatérően jogsértő magatartást tanúsító gyermekek esetében a gyors és hatékony gyermekvédelmi intézkedés elmulasztása, valamint az, hogy a rendőrség csak a nyomozás befejezése után értesíti a gyermekjóléti szolgálatot. Gondot jelent az is, ha az igazolatlanul mulasztó, valamint a magántanuló fiatalkorú bűnelkövetőknek a gyermekjóléti szolgálatoknál nincs előzményi anyaga. 
Előfordul, hogy a jelzőrendszeri tagok csak kirívó esetekben tesznek eleget kötelezettségüknek, vagy azért mulasztják el azt, mert félnek a jelzéssel érintett személyek általi megtorlástól. Akadályozza a hatékony együttműködést a jelzőrendszeri tagok közötti személytelen kapcsolat is. Van ahol a megyében működő gyermekjóléti szolgálatok közel egyharmada nem tart kapcsolatot a társzervekkel. Összességében a jelzőrendszer tagjainak együttműködése és hatékonysága eltérő képet mutat, az további fejlesztést igényel.
A jelzési és együttműködési kötelezettségre vonatkozó előírásokat a Gyvt. 17. §-ának (2) és (3) bekezdése tartalmazza. A kötelezettség elmulasztásának következményeiről a hivatkozott szakasz (4) és (5) bekezdése rendelkezik.
A gyermekvédelmi jelzőrendszer működését vizsgáló, AJB 2227/2010. számú jelentésemben hangot adtam azon meggyőződésemnek, mely szerint a gyermekek jogai érvényesülésének nem lehet akadálya a jelzőrendszeri tagok fenyegetettségtől való félelme. Álláspontom töretlen a tekintetben, hogy e helyezetek kiküszöbölése, a jelzőrendszeri tagok működésének elősegítése, védelme az állam feladata. 
E jelentésemben megállapítottam azt is, hogy ha a gyermekvédelmi jelzőrendszer valamely tagja – akár személyes okokra, félelemre, retorziótól való tartásra hivatkozással – megtagadja vagy elmulasztja a jelzés megtételét, az a gyermeket megillető védelem elvével ellentétes és alkotmányos visszásságot okoz. További megállapításom volt, hogy nincs olyan hazai intézményrendszer vagy védelmi mechanizmus, amelyik a jelzőrendszeri tagok számára lehetővé tenné, és kellőképpen támogatná jelzési kötelezettségük megtételét. E mulasztás a gyermekvédelmi rendszer működésének korlátozottságát jelenti, mely ellentétes a jogállamiság és jogbiztonság elvével. Minderre tekintettel a szociális tárca vezetőjénél kezdeményeztem, hogy gondoskodjon a jelzőrendszeri tagok nagyobb fokú intézményesített védelmének megszervezéséről. Szakmai standardok kimunkálása és hatékony közvetítése segítségével gondoskodjék ezen kívül arról, hogy a gyermekjóléti szolgálatok eleget tegyenek visszajelzési, valamint az esetmegbeszélések megtartására vonatkozó kötelezettségüknek.
A tárca vezetője kezdeményezésemre nem válaszolt, de a szakmai szabályozók elkészítésével javaslatomnak részben eleget tett. A gyermekvédelmi jelzőrendszeri tagok intézményesített védelme azonban változatlanul biztosítatlan, így továbbra is fenntartja a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével összefüggésben visszás állapotot.
A Gyvt. meghatározása szerint a veszélyeztetettség: olyan – a gyermek vagy más személy által tanúsított – magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza. A gyermek veszélyeztetettségét a rendőrség köteles a gyermekjóléti szolgálatnak jelezni, annak megszüntetése érdekében a szolgálattal együttműködni. A Gyvt. fogalom meghatározása alapján a bűncselekményt elkövető gyermek veszélyeztetettsége kétségkívül megállapítható. 
Mindebből következően, ha a rendőrség jelzési kötelezettségének késedelmesen, vagy egyáltalán nem tesz eleget, visszásságot okoz az Alaptörvény B) cikke (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, továbbá a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz fűződő jogával összefüggésben.
Tekintettel arra, hogy az AJB 1140/2012. számú jelentésemben27 megfogalmazott – a rendőrség jelzési kötelezettségének teljesítésére vonatkozó – ajánlásomnak az országos rendőrfőkapitány eleget tett, újabb intézkedést nem teszek.
A gyermekjóléti szolgálatnak a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében segítséget kell nyújtania a gyermek problémáinak rendezéséhez. Ha a szociális munka módszerei és eszközei nem hatékonyak, hatósági eljárást kell kezdeményeznie.
A visszatérően jogsértő magatartást tanúsító gyermekek esetében a gyermek legjobb érdekét szolgáló segítségnyújtás, illetve gyermekvédelmi intézkedések elmulasztása ugyancsak a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz fűződő jogával összefüggő visszásságot okoznak.
A 2012. augusztus 31. napjáig hatályos Közoktatási törvény 7. § (2) bekezdése szerint, ahhoz, hogy a hátrányos helyzetű tanuló magántanulóként teljesítse tankötelezettségét, be kell szerezni a gyermekjóléti szolgálat szakvéleményét. (A 2012. szeptember 1. napjától hatályos nemzeti köznevelésről szóló törvény 45. § (6) bekezdése szintén tartalmazza ezt a rendelkezést.) A 2010. október 14-étől hatályos MKM rendelet előírja, hogy ha a tanköteles tanuló igazolatlan mulasztása egy tanítási évben eléri a 10 órát az iskola igazgatója köteles a gyermekjóléti szolgálatot értesíteni.
Ebből következően jogszabálysértő és egyúttal a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, továbbá a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz fűződő jogával összefüggő visszásságot idéz elő, ha az igazolatlanul mulasztó, valamint a fiatalkorú bűnelkövetőknek nincs előzményi anyaga a gyermekjóléti szolgálatoknál.
A védelembe vétel célja a gyermek családban való nevelkedésének elősegítése. A gyermekjóléti szolgálatnak – a gyermekkel, családjával való kapcsolatfelvételt követően – az elkövetett cselekmény súlyát, a gyermek és a család együttműködési készségét mérlegelve kell az alapellátásban való gondozásra, illetve a védelembe vételre javaslatot tennie.
A rendelkezésemre álló adatok szerint az esetek zömében a gyámhatóság figyelembe vette a gyermekjóléti szolgálat védelembe vételre vonatkozó javaslatát. A hatósági intézkedés kezdeményezésére többnyire azért nem került sor, mert a gyermek és a szülők vállalták az alapellátás keretein belüli együttműködést. Győr-Moson-Sopron megyében minden védelembe vételi javaslatot elfogadtak a gyámhatóságok, a módszertani gyermekjóléti központ tájékoztatása szerint azonban ritka az eredménnyel záruló védelembe vétel.
A védelembe vétel előtti esetkonferenciákra vonatkozóan nincs egységes gyakorlat. Borsod-Abaúj-Zemplén megyében a gyermekjóléti szolgálatok egyre többször szerveznek esetkonferenciákat, az összes esetszámhoz képest azonban még mindig nem túl gyakori ezen módszer alkalmazása. A gyermekjóléti szolgálatok az esetkonferenciákat a problémamegoldás hasznos eszközének tartják. Sok esetben azonban azért nem élnek vele, mert a jelzőrendszer illetékes tagjai nem, vagy csak részben vettek részt a megbeszéléseken, így megfelelő eredmény nehezen érhető el. A pártfogó felügyelet elrendelését követően több esetben fenntartják a védelembe vételt is. 
Győr-Moson-Sopron és Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében a védelembe vétel előtt az esetek kevesebb, mint felében hívtak össze esetkonferenciát. Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében több ízben nem tartották indokoltnak a párfogói felügyelet melletti védelembe vételt. Tolna megyében az esetek kisebb hányadában tesz javaslatot a gyermekjóléti szolgálat a védelembe vételre, ami többnyire eredménnyel zárul. A megtartott esetkonferenciák száma itt is növekedett.
Az NM rendelet a gyermek védelembe vételére vonatkozó javaslattétel előtt esetkonferencia megtartását nem teszi kötelezővé. Tekintettel azonban arra, hogy az esetkonferencián nyílik lehetőség a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetése érdekében munkálkodó szakemberek, a gyermek és a szülők együttes találkozására, álláspontom változatlan a tekintetben28, hogy a Gyvt. 68. § (2) bekezdése alapján indult védelembe vételi eljárás során a védelembe vételi javaslat megtétele előtt az esetkonferencia nem mellőzhető.
Megjegyzem, hogy a közigazgatási és igazságügyi miniszter is kifejezésre juttatta, hogy a rendszer hatékonyabb működéséhez kétségtelenül hozzájárulna különböző együttműködési protokollok kidolgozása is, melyek részleteiben rendeznék pl. azt, hogy milyen esetekben, mely szerveknek, mennyi időn belül kell esetmegbeszélést tartani.
Megállapítom ezért, hogy a jelenlegi bizonytalan gyakorlat a kérdéskör nem megfelelő szabályozására vezethető vissza, az esetkonferencia tartásának szükségességére vonatkozó iránymutatás hiánya pedig a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggésben okoz visszásságot.
Az adatszolgáltatók mindegyike hangsúlyozta a prevenciós programok jelentőségét. A rendőrség az iskolai és a gyermekjóléti szolgálatok prevenciós programjaiban minden megkeresett megyében jelentős szerepet vállal (osztályfőnöki órák tartása, pedagógusok képzése, szülők felvilágosítása, D.A.D.A, ELLEN-SZER, TEST-ŐR, programok, vetélkedők, kiállítások, szabadidős programokban való részvételt, módszertani útmutatókat stb.) A megelőzés tekintetében jónak ítélik az „iskola rendőre” programot, a polgárőrséggel, önkormányzatokkal fogyasztóvédelmi hatósággal való együttműködést.
A megkeresett intézmények kiemelték a szervezett szabadidős programok bűnmegelőzésben betöltött szerepét. Ide tartoznak a gyermekjóléti szolgálatok önállóan, vagy más szerv bevonásával készített délutáni programjai, a nyári táborai, különböző klubok, játszóházak, kortárs segítő csoportok, családi napok.
Anyagi erőforrások, pályázati lehetőségek hiányában azonban ezeket a klubokat egyre több helyen meg kell szüntetni, további programokat a gyermekjóléti szolgálatok pedig nem tudnak szervezni. Értelmes, szervezett szabadidős tevékenység hiányában fennáll a veszélye a csellengő gyermek- és fiatalkorúak által elkövetett szabálysértések, bűncselekmények számának növekedése. 
Borsod-Abaúj-Zemplén és Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében a kifejezetten bűnmegelőzésre irányuló program kevés. Győr-Moson-Sopron megye települései közül is csak tizenegynek van bűnmegelőzési programja. Tolna megyében a kisebb települések nem rendelkeznek bűnmegelőzési koncepcióval, a bűnmegelőzési tevékenységben a civil szervezetek aktívan nem vesznek részt. Bűnmegelőzési programokat, rendezvényeket általában a városok és a nagyobb községek tudnak szervezni.
Álláspontom szerint – a kifejezetten a bűnmegelőzésre fókuszáló programok mellett, illetve azokkal párhuzamosan – a szervezett szabadidős programoknak kiemelkedő szerepe van a prevenció terén. A prevenciós programok – az anyagi erőforrások hiányára is visszavezethető – szűkülése, elmaradása a gyermek kiemelt védelemhez és gondoskodáshoz fűződő joga sérelmének közvetlen veszélyét idézi elő.

Intézkedéseim
A vizsgálat során feltárt alapjogokkal összefüggő visszásságok bekövetkezte jövőbeni lehetőségének elkerülése érdekében
I. a/ az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján ismételten felkérem az emberi erőforrások miniszterét, hogy gondoskodjon a gyermekvédelmi jelzőrendszeri tagok nagyobb fokú intézményesített védelmének megszervezéséről;
b/ a módszertani gyermekjóléti szolgálatok útján – a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998. (IV. 30.) NM rendelet 14. § (4) bekezdésére figyelemmel – hívja fel a gyermekjóléti szolgálatok figyelmét arra, hogy a jelzést tevő személyeket, intézményeket minden esetben tájékoztatni kell a megtett intézkedésekről;
felhívom a tárcavezető figyelmét a jelentésben feltárt, a gyermekjóléti szolgálatok szabadidős programjainak szűkülésével, megszűnésével, kapcsolatos azon megállapításaimra, amelyek jelzik az alapjogi visszásság bekövetkezte lehetőségének közvetlen veszélyét. Kérem, hogy – lehetőségeihez képest – a feltételek javításához nyújtson haladéktalan és kézzelfogható segítséget.
II. a/ az Ajbt. 37. §-a alapján felkérem az emberi erőforrások miniszterének, hogy kezdeményezze a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény kiegészítését azzal, hogy nevesítse a jegyző kezdeményezési jogkörét a védelembe vételt illetően a szabálysértést elkövető gyermekkorúak esetében is;
b/ kezdeményezze – különös tekintettel a Gyvt. 68. § (2) bekezdése alapján indult védelembe vételi eljárásokra – a védelembe vételi javaslat megtétele előtti esetkonferenciák megtartása feltételeinek jogszabályban való rögzítését.

Budapest, 2012. november

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Lásd AJB 1905/2009. számú jelentés
2 Gyvt 68. § (2) A települési önkormányzat jegyzője - a gyermekjóléti szolgálat javaslatának figyelembevételével - védelembe veheti továbbá a) a szabálysértési hatóság értesítése alapján a szabálysértést elkövetett fiatalkorút, b) a nyomozó hatóság nyomozást megtagadó határozata alapján a tizennegyedik életévét be nem töltött gyermeket, c) a rendőrség, az ügyészség, illetve a bíróság jelzése alapján a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt fiatalkorút.
3 Vö. 21/19996. (V. 17. ) AB határozat 
4 Drinóczi Tímea (szerk.): i. m. 270. o.
5 Sári János: Alapjogok, Alkotmánytan II. Budapest, 2004. 109. o., Sólyom László: Az alkotmánybíráskodás kezdetei Magyarországon. Budapest, 2001. 562. o., valamint Halmai Gábor és Tóth Gábor Attila (szerk.): Emberi jogok. Budapest, 2003. 706. o.
6 Lásd bővebben Váczi Péter: A jó közigazgatási eljáráshoz való alapjog és az új Alaptörvény. Magyar Közigazgatás, 2011. évi 1. szám 40-41. o.
7 Loeber, & Farrington, 2001. Hivatkozta: Borbíró, 2011.
8 Loeber, Rolf, Wim Slot, Peter H. van der Laan and Machteld Hoeve (2008):  Child Delinquents and Tomorow’s Serious Delinquents. In R.. Loeber, W. Slot, P.H. van der Laan and M. Hoeve (eds.) Tomorrow’s Criminals – The Developement od Child Delinquency and Effective Interventions. Farnham: Ashgate, 3-17. Hivatkozta: Borbíró, 2011.
9 Egységes nyomozó hatósági és ügyészségi bűnügyi statisztikai rendszer (ENYÜBS) adatai
10 ERÜBS statisztika 2002,
11 F. Pakes – J. Winstone: i.m., 40. o. 
12 F. Pakes – J. Winstone: i.m., 40. o.
13 F. Pakes – J. Winstone: i.m., 41. o.
14 Az adatok a HBSC adatsorára támaszkodnak.
15 Brassai, L, Pikó, B. (2005) Szerhasználat és családi tényezők vizsgálata középiskolásoknál. Addictologia Hungarica 2005/1. 5-26.
16 A gyermekkori deviancia és annak kezelése a hatályos jogszabályi keretek között. (Készítette: Herczog Mária – Kiss Anna – Gyurkó Szilvia), Kézirat, Országos Kriminológiai Intézet, Budapest, 2009.
17 A Rendőrség hivatalos adatait az ENYÜBS tartalmazza, amely csak a Büntető Törvénykönyvben meghatározott bűncselekményekkel kapcsolatos adatokat összegzi. A szabálysértések vonatkozásában csak a Robotzsaru Neo rendszerben találhatóak számadatok, azonban ezek nem közhitelesek és kizárólag tájékoztató jellegű adatként vehetők figyelembe. Az adatbázisban a kiskorúak jogsértései minősítések szerinti bontásban nem állnak rendelkezésre. 
18 Gyer. 84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (1)-(2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni.)
19 A pártfogók munkájának részletesebb értékelését az AJB-2987/2012. számú jelentésem tartalmazza.
20 Az adatokat a jelentés 2. számú melléklete tartalmazza.
21 Az adatokat a jelentés 2. számú melléklete tartalmazza
22 Az adatokat a jelentés 2. számú melléklete tartalmazza.
23 Az adatokat a jelentés 2. számú melléklete tartalmazza.
24 Jelenleg Nemzeti Család és Szociálpolitikai Intézet
25 Herczog Mária: Gyerek elkövetők, felnőttbűnök in: Beszélő 13. Évfolyam, 4. szám 2008. április
26 Lásd NM rendelet 14. § (4) bekezdés
27 az Ajbt. 31. § (1) bekezdése alapján felkérem az országos rendőr-főkapitányt, hogy hívja fel a megyei rendőr-főkapitányságok és a városi rendőrkapitányságok figyelmét a Gyvt.-ben és a vonatkozó ORFK utasításban foglalt jelzési kötelezettségük maradéktalan teljesítésére.
28 Lásd AJB-1905/2009. számú jelentés

Melléklet 2: Az alkalmazott jogszabályok 
1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról (hatályban volt: 2012. augusztus 31-ig)
7. § (2) Ha az iskola igazgatója vagy a gyámhatóság, illetve a gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint a tanulónak hátrányos, hogy tankötelezettségének magántanulóként tegyen eleget, vagy az így elkezdett tanulmányok befejezésére nem lehet számítani, köteles erről értesíteni a gyermek lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes önkormányzat jegyzőjét. A jegyző dönt arról, hogy a tanuló milyen módon teljesítse tankötelezettségét. Hátrányos helyzetű tanuló esetén az iskola igazgatójának a döntéséhez be kell szereznie a gyermekjóléti szolgálat véleményét.

2011. évi CXC. törvény a nemzeti köznevelésről (hatályos: 2012. szeptember 1-jétől)
45. § (6) Ha az iskola igazgatójának megítélése szerint a tanulónak hátrányos, hogy tankötelezettségének magántanulóként tegyen eleget, vagy az így elkezdett tanulmányok eredményes folytatására vagy befejezésére nem lehet számítani, köteles erről értesíteni a gyermek lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes kormányhivatalt, amely a gyámhatóság és a gyermekjóléti szolgálat véleményének kikérése után dönt arról, hogy a tanuló milyen módon teljesítse tankötelezettségét. Halmozottan hátrányos helyzetű tanuló esetén az iskola igazgatójának döntéséhez be kell szereznie a gyermekjóléti szolgálat véleményét.

1997. évi XXXI. törvény, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
5. § E törvény alkalmazásában n) veszélyeztetettség: olyan – a gyermek vagy más személy által tanúsított – magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza.
14. § (1) A gyermekek védelme a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítésére, veszélyeztetettségének megelőzésére és megszüntetésére, valamint a szülői vagy más hozzátartozói gondoskodásból kikerülő gyermek helyettesítő védelmének biztosítására irányuló tevékenység. (2) A gyermekek védelmét pénzbeli, természetbeni és személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti alapellátások, illetve gyermekvédelmi szakellátások, valamint e törvényben meghatározott hatósági intézkedések biztosítják. (3) A gyermekvédelmi rendszer működtetése állami és önkormányzati feladat.
15. § (2) A személyes gondoskodás keretébe tartozó gyermekjóléti alapellátások:a) a gyermekjóléti szolgáltatás […] (4) A gyermekvédelmi gondoskodás keretébe tartozó hatósági intézkedések:a) a védelembe vétel.[..]
16. § (1) Az e törvényben meghatározott, a gyermekek védelmét biztosító hatósági feladat- és hatásköröket b) a települési önkormányzat jegyzője, c) a gyámhivatal gyakorolja.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el – a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében – a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos, b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ, c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó, d) a rendőrség, e) az ügyészség, f) a bíróság, g) a pártfogó felügyelői szolgálat, h) az áldozatsegítés és a kárenyhítés feladatait ellátó szervezetek, i) a menekülteket befogadó állomás, a menekültek átmeneti szállása, j) a társadalmi szervezetek, egyházak, alapítványok, k) a munkaügyi hatóság. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek a) jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekjóléti szolgálatnál, b) hatósági eljárást kezdeményezni a gyermek bántalmazása, illetve súlyos elhanyagolása vagy egyéb más, súlyos veszélyeztető ok fennállása, továbbá a gyermek önmaga által előidézett súlyos veszélyeztető magatartása esetén. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet. (3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni és egymást kölcsönösen tájékoztatni. (4) Ha az (1) bekezdés a)-i) és k) pontjában meghatározott személy vagy az (1) bekezdés a)-i) és k) pontja szerinti szerv alkalmazottja a (2) vagy (3) bekezdésben foglalt jelzési vagy együttműködési kötelezettségének nem tesz eleget, a gyámhivatal – jelzésre vagy hivatalból – értesíti a fegyelmi jogkör gyakorlóját és javaslatot tesz az érintett személlyel szembeni fegyelmi felelősségre vonás megindítására. A gyermek sérelmére elkövetett bűncselekmény gyanúja esetén a gyámhivatal büntetőeljárást kezdeményez. (5) A gyámhivatal a (4) bekezdésben foglaltakkal egyidejűleg egyeztető megbeszélést tart és a gyermekjóléti szolgálatnál kezdeményezi a külön jogszabály szerinti esetmegbeszélés megtartását.
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését. (3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben, b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése, c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása, (4) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében a) a gyermekkel és családjával végzett szociális munkával (a továbbiakban: családgondozás) elősegíteni a gyermek problémáinak rendezését, a családban jelentkező működési zavarok ellensúlyozását, ce) a gyermek védelembe vételét vagy súlyosabb fokú veszélyeztetettség esetén a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését, átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét.
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi. (2) A települési önkormányzat jegyzője – a gyermekjóléti szolgálat javaslatának figyelembevételével – védelembe veheti továbbá a) a szabálysértési hatóság értesítése alapján a szabálysértést elkövetett fiatalkorút, b) a nyomozó hatóság nyomozást megtagadó határozata alapján a tizennegyedik életévét be nem töltött gyermeket, c) a rendőrség, az ügyészség, illetve a bíróság jelzése alapján a bűncselekmény elkövetésével gyanúsított, vádolt fiatalkorút.

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (Sztv.)
55. § (4) Amennyiben a tanú vallomástételének nincs akadálya, őt a vallomás megkezdése előtt figyelmeztetni kell a hamis tanúzás következményeire. (5) A tizennegyedik életévét meg nem haladott személyt csak akkor lehet tanúként kihallgatni, ha a vallomásától várható bizonyíték mással nem pótolható. A kihallgatása esetén a hamis tanúzás következményeire való figyelmeztetést mellőzni kell. (6) A 84. § (1) bekezdés a)-g) pontban szereplő okok fennállása esetén az eljárást a rendőrség szünteti meg.
84. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást határozattal megszünteti, ha  […] d) a felelősséget kizáró ok áll fenn; (3) Az (1) bekezdés a)-b), d)-e) pontjai alapján hozott határozat egy példányát az ügyésznek is meg kell küldeni.
128. § (5) Ha az eljárás alapján a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú védelembe vételét kezdeményezheti a fiatalkorú lakóhelye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél.
128/A. § (1) A 152/B. §-ban, valamint a 157. § (1)-(3) bekezdésében meghatározott szabálysértés miatt a feljelentést a rendőrségnél kell megtenni; ha máshol tették meg, azt a rendőrséghez kell haladéktalanul továbbítani.
157. § (1) Aki a) húszezer forintot meg nem haladó értékre lopást, sikkasztást, jogtalan elsajátítást, orgazdaságot, b) húszezer forintot meg nem haladó kárt okozva készpénz-helyettesítő fizetési eszközzel visszaélést, csalást, szándékos rongálást, c) húszezer forintot meg nem haladó vagyoni hátrányt okozva hűtlen kezelést követ el, úgyszintén, aki e cselekmények elkövetését megkísérli, elzárással vagy százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

2012. évi II. törvény a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről (Szabs. tv., hatályos 2012. április 15-től)
2. § (7) Szabálysértés miatt nem vonható felelősségre, akivel szemben büntethetőséget kizáró ok áll fenn.
43. § (1) Az ügyész ellenőrzi a szabálysértési hatóságok eljárásának és intézkedésének törvényességét, valamint törvényességi felügyeletet gyakorol a szabálysértési nyilvántartási rendszer felett.
62. § (3) A tanút a vallomás megkezdése előtt figyelmeztetni kell jogaira, kötelezettségeire és a hamis tanúzás, valamint a hamis vád jogkövetkezményeire. (4) A tizennegyedik életévét be nem töltött személyt csak akkor lehet tanúként meghallgatni, ha a vallomásától várható bizonyíték más bizonyítási eszközzel nem pótolható. (5) A (3) bekezdésben meghatározott figyelmeztetéseket a tizennyolcadik életévét be nem töltött tanú korára és érettségére figyelemmel, számára érthető módon kell megfogalmazni. A tizennegyedik életévét be nem töltött személy meghallgatása esetén mellőzni kell a hamis tanúzás és a hamis vád jogkövetkezményeire való figyelmeztetést. (6) A tizennyolcadik életévét be nem töltött tanú meghallgatásán törvényes képviselője is részt vehet. (8) A kiskorú idézéséről a gondozóját azzal a felhívással kell értesíteni, hogy a megjelenéséről gondoskodjék. Ha a kiskorú a tizennegyedik életévét nem töltötte be, a gondozója útján kell idézni, illetve értesíteni.
83. § (1) A szabálysértési eljárást határozattal meg kell szüntetni, ha [..] e) büntethetőséget kizáró ok áll fenn,
117. § (1) A szabálysértési elzárással is büntethető szabálysértés miatt a feljelentést a rendőrségnél kell megtenni. Ha a szabálysértési elzárással is büntethető szabálysértés miatt a feljelentést máshol tették, vagy ha a szabálysértési elzárással is büntethető szabálysértésről egyéb módon szereztek tudomást, a feljelentést, illetve az egyéb jelzést a rendőrséghez kell haladéktalanul továbbítani. (2) A rendőrség a szabálysértési elzárással is büntethető szabálysértés tényállásának felderítése, az elkövető kilétének megállapítása, valamint a bizonyítási eszközök felkutatása és biztosítása érdekében a bírósági eljárást előkészítő eljárást folytat le. A rendőrség előkészítő eljárására a szabálysértési hatóság eljárására vonatkozó általános szabályokat kell alkalmazni azzal, hogy azt harminc napon belül be kell fejezni, kivéve, ha a felettes rendőri szerv annak időtartamát a rendőrség indítványára újabb harminc nappal meghosszabbítja.
134. § (1) A fiatalkorúval szemben a szabálysértési eljárást az életkori sajátosságainak figyelembevételével és úgy kell lefolytatni, hogy elősegítse a fiatalkorúnak a törvények iránti tiszteletét. A fiatalkorúval szemben alkalmazott büntetés vagy intézkedés célja elsősorban az, hogy a fiatalkorú helyes irányba fejlődjék és a társadalom hasznos tagjává váljék. (2) Ha az eljárás adatai alapján a fiatalkorúval szemben előreláthatólag szabálysértési elzárás, közérdekű munka vagy pénzbírság kiszabására kerül sor, a meghallgatásától nem lehet eltekinteni. (3) A fiatalkorú törvényes képviselőjét, gondozóját a meghallgatásról, illetve a tárgyalásról azzal a felhívással kell értesíteni, hogy a fiatalkorú megjelenéséről gondoskodjék. Amennyiben a törvényes képviselő megjelenésének akadálya van, a gyámhatóság képviselőjét kell a fiatalkorú meghallgatásának időpontjáról értesíteni. (4) A fiatalkorú meghallgatására a törvényes képviselője jelenlétében kerül sor, kivéve, ha: a) a törvényes képviselő a szabálysértést a fiatalkorúval együtt követte el, illetve az érdekei a fiatalkorú érdekeivel egyébként ellentétesek, b) a törvényes képviselő a jogainak gyakorlásában akadályozva van, c) a fiatalkorúnak nincs törvényes képviselője, vagy nem állapítható meg, hogy ki a törvényes képviselője. Ezekben az esetekben a gyámhatóság eseti gondnokot rendel ki. A tárgyaláson megjelent gondozót a fiatalkorú életviszonyaira nézve minden esetben meg kell hallgatni, aki ezekre a körülményekre nézve a nyilatkozatot nem tagadhatja meg. (5) Ha a fiatalkorú törvényes képviselője vagy gondozója az értesítés ellenére nem jelenik meg, úgy részére a végzést, illetve határozatot kézbesíteni kell azzal, hogy a határozattal szemben jogorvoslattal élhet. (6) Ha az eljárás alapján a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a fiatalkorú védelembe vételét kezdeményezheti az erre hatáskörrel rendelkező szervnél.

11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről (MKM rendelet ( [hatályos 2010. 10. 14-től]
20. § (4) Ha a gyermek a közoktatási törvény 24. § (3) bekezdése alapján vesz részt óvodai nevelésben, és egy nevelési évben hét napnál többet mulaszt, illetve ha a tanköteles tanuló igazolatlan mulasztása egy tanítási évben eléri a tíz órát, az óvoda vezetője, az iskola igazgatója – a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről szóló 331/2006. (XII. 23.) Korm. rendeletben foglaltakkal összhangban – értesíti a gyermek tényleges tartózkodási helye szerint illetékes jegyzőt és a gyermekjóléti szolgálatot. Az értesítést követően a gyermekjóléti szolgálat az óvoda, illetve az iskola és szükség esetén a kollégium bevonásával haladéktalanul intézkedési tervet készít, melyben a mulasztás okának feltárására figyelemmel meghatározza a tanulót veszélyeztető és az igazolatlan hiányzást kiváltó helyzet megszüntetésével, a tanulói tankötelezettség teljesítésével kapcsolatos, továbbá a gyermek, tanuló érdekeit szolgáló feladatokat.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
5/A. § (1) A szociális és gyámhivatal a bűnelkövetés, illetve a bűnismétlés megelőzését célzó feladata ellátása érdekében a) tájékoztatást kér és nyilvántartást vezet a helyi önkormányzatok, az állami, az egyházi és a nem állami szervek, illetve az általuk fenntartott intézmények által a bűnelkövetés, illetve a bűnismétlés megelőzése céljából indított programokról, b) folyamatosan figyelemmel kíséri a gyermekek védelmét szolgáló bűnmegelőzési pályázati felhívásokat, azokról tájékoztatja a helyi önkormányzatokat, az állami, az egyházi és a nem állami szerveket, illetve az általuk fenntartott intézményeket és a civil szervezeteket, c) segítséget nyújt a b) pont szerinti pályázatok benyújtásához és az elnyert támogatások cél szerinti felhasználásához, d) illetékességi területén összehangolja a gyermekek számára indított bűnmegelőzési programokat, e) együttműködik a helyi önkormányzatokkal, civil szervezetekkel, gyermekjóléti és gyermekvédelmi szolgáltatást ellátó személyekkel és intézményekkel, közoktatási intézményekkel, a pártfogó felügyelői szolgálattal, a rendőrséggel, az ügyészséggel, a bírósággal, valamint a drogmegelőzést, illetve drogrehabilitációt végző intézményekkel, f) részt vesz a kábítószerügyi egyeztető fórum, illetve az illetékességi területén működő bűnmegelőzési tanács munkájában, g) kapcsolatot tart az áldozatvédelemben szerepet vállaló civil szerveződésekkel, illetve a rendőrség áldozatvédelmi referensével, h) közvetíti az illetékességi területén kívül működő vagy országos szervezetek által kezdeményezett programokat, képzéseket és segítséget nyújt ezek igénybevételéhez, i) a gyámhatóságok ellenőrzése során, a gyermekjóléti és gyermekvédelmi intézményekben értékeli a bűnmegelőzési tevékenységet, különös tekintettel a gyermeket veszélyeztető körülmények feltárására irányuló tevékenységre,j) a gyermek sérelmére elkövetett bűncselekmény gyanúja esetén segítséget nyújt a tudomást szerző gyámhatóságoknak, valamint a gyermekvédelmi rendszerben működő szakembereknek a szükséges feljelentés megtételéhez, k) a büntetőjogi felelősségre nem vonható 14 év alatti elkövetők ügyében szakmai támogatást nyújt a települési önkormányzat jegyzőjének (a továbbiakban: jegyző) és a gyermekjóléti szolgálatnak a kiskorú, illetve családja részére nyújtandó segítségre vonatkozóan, továbbá kezdeményezi a szükséges gyermekvédelmi intézkedéseket, és ezek végrehajtását ellenőrzi. (2) A szociális és gyámhivatal minden év június 30. napjáig az előző évre vonatkozóan a 2. számú melléklet szerinti jelentésben elemzi az illetékességi területén a gyermekkorú, illetve a fiatalkorú bűnelkövetés helyzetét, és értékeli a bűnmegelőzési tevékenységet. (3) A szociális és gyámhivatal a (2) bekezdés szerinti jelentés elkészítéséhez tájékoztatást kér a) a pártfogó felügyelői feladatokat ellátó illetékes fővárosi, megyei igazságügyi szolgálattól, a rendőrségtől, valamint a jegyzőtől és a gyermekjóléti szolgálattól, a speciális gyermekotthontól, a javítóintézettől a gyermekkorú, illetve fiatalkorú bűnelkövetők számáról, az általuk elkövetett bűncselekményekről, azok okairól, b) a gyermekjóléti szolgálattól a családgondozás és a védelembe vétel eredményéről. (4) A (3) bekezdés szerinti jelentés ismertetése és a bűnmegelőzés érdekében elvégzendő feladatok megvitatása céljából a szociális és gyámhivatal egyeztető értekezletet tart. Az értekezletre meghívja a gyermekjogi képviselőt, a települési önkormányzatok, a megyei intézményfenntartó központ (a továbbiakban: megyei fenntartó), a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a drogmegelőzést, illetve drogrehabilitációt végző intézmények, a családsegítő és a gyermekjóléti szolgálatok, a gyermekvédelmi intézmények, a közoktatási intézmények, a pártfogó felügyelői szolgálat, a büntetés-végrehajtási intézet, a javítóintézet, valamint a bűnmegelőzésben és az áldozatvédelemben érintett civil szervezetek képviselőit. (5) Az értekezletről készített írásbeli összefoglalót a szociális és gyámhivatal az elhangzott javaslatokkal együtt megküldi az értekezletre meghívottaknak.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)
14. § (4) A gyermekjóléti szolgálat az észlelő- és jelzőrendszer részét képező, a gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot ellátó – így különösen a (3) bekezdés a) pontjában meghatározott – személyek és intézmények bármely gyermek veszélyeztetettségével kapcsolatos jelzését fogadja, és a probléma jellegéhez, a veszélyeztetettség mértékéhez, a család szükségleteihez igazodó intézkedést tesz a veszélyeztetettség kialakulásának megelőzése, illetve a veszélyeztetettség megszüntetése érdekében. A gyermekjóléti szolgálat az intézkedéséről tájékoztatja a jelzést tevőt.
20. § (1) Ha a jegyző a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Gyer.) 85. §-a alapján – a védelembe vétel mellőzésével – felhívta a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségadásra, a gyermekjóléti szolgálat felveszi a kapcsolatot a gyermekkel, illetve családjával, és szükség szerint biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást. (2) A gyermekjóléti szolgálat – lehetőség szerint az általa összehívott esetkonferenciát követően – javaslatot tesz a gyermek védelembe vételére, ha a szolgálat előzetesen megkísérelte a veszélyeztetett gyermeknek az alapellátás keretében történő segítését, de az a gyermek vagy a szülő (törvényes képviselő) megfelelő együttműködésének hiánya miatt nem vezetett eredményre. (3) A gyermekjóléti szolgálat a védelembe vételre vonatkozó javaslatában közli a gyermeket korábban gondozó családgondozó adatait, illetve szükség esetén javaslatot tesz a jegyzőnek másik családgondozó kirendelésére.

20/2012. (VIII. 31.) EMMI rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről és a köznevelési intézmények névhasználatáról
51. § (5) Ha a tanköteles tanuló igazolatlan mulasztása egy tanítási évben eléri a harminc órát, az iskola a mulasztásról tájékoztatja az általános szabálysértési hatóságot, továbbá ismételten tájékoztatja a gyermekjóléti szolgálatot, amely közreműködik a tanuló szülőjének az értesítésében. Ha a tanköteles tanuló igazolatlan mulasztása egy tanítási évben eléri az ötven órát, az iskola igazgatója haladéktalanul értesíti a tanuló tényleges tartózkodási helye szerint illetékes jegyzőt és a kormányhivatalt. (6) A szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről szóló 2012. évi II. törvény 247. § c) pontja szerinti szabálysértési tényállás megvalósulásához szükséges mulasztás mértéke a) a közoktatási törvény 24. § (3) bekezdése alapján óvodai nevelésben részt vevő gyermek esetén tizenegy nap b) tanköteles tanuló esetén harminc óra.

177/2012. (VII. 26.) Korm. rendelet a Közigazgatási és Igazságügyi Hivatalról
13. § (1) A Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Igazságügyi Szolgálata, az ECOSTAT Kormányzati Hatásvizsgálati Központ, valamint a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Vagyonkezelő Központ 2012. augusztus 15. napjával a Wekerle Sándor Alapkezelővel, mint általános jogutóddal történő egyesítés (beolvadás) révén megszűnik. (2) A Wekerle Sándor Alapkezelő elnevezése 2012. augusztus 16. napjával Közigazgatási és Igazságügyi Hivatalra változik.

A családon belüli erőszak kezelésével és a kiskorúak védelmével kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtására kiadott 32/2007. (OT 26.) ORFK utasítás (ORFK utasítás)
VI. A gyermekvédelmi törvényből adódó rendőri feladatok
39. Ha a rendőri intézkedés, illetőleg a büntető-, szabálysértési vagy közigazgatási hatósági eljárás során kiskorú veszélyeztetettsége állapítható meg, a rendszeresített adatlap (1. számú melléklet) megküldésével haladéktalanul jelzést kell adni a gyermekjóléti szolgálatnak Gyvt. 17. §-a (2) bekezdésének a) pontja]. Ugyanígy kell eljárni, ha a rendőri intézkedés során megállapítást nyer, hogy a kiskorú a családon belüli erőszakkal kapcsolatban valótlan tényt állított. A gyermekjóléti szolgálatnak megküldött adatlap másolati példányát haladéktalanul meg kell küldeni a területileg illetékes megyei (budapesti) rendőr-főkapitányság bűnmegelőzési egységének.
40. Á kiskorút súlyosan veszélyeztető ok miatt, továbbá a kiskorú önmaga által előidézett súlyos veszélyeztető magatartása esetén haladéktalanul hatósági eljárást kell kezdeményezni a gyámhatóságnál [Gyvt. 17. §-a (2) bekezdésének b) pontjai, ha a jelzett körülmények miatti eljárás nem a Rendőrség hatáskörébe tartozik.
41. Haladéktalanul büntető vagy szabálysértési eljárást kell indítani a kiskorú bántalmazása, súlyos elhanyagolása, illetőleg egyéb más, a kiskorút súlyosan veszélyeztető ok (például a kiskorú családon belüli erőszak tanúja) fennállása esetén, ha annak kezelése a Rendőrség hatáskörébe tartozik.
42. Ha a gyermek felügyelet nélkül marad, vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a Rendőrség a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezéséről határozhat [Gyvt. 72. §]. Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettség tekintetében a Gyvt. 72. §-ának (2) bekezdésében foglaltakat kell figyelembe venni. Az ideiglenes hatályú elhelyezést végzéssel kell elrendelni (2. számú melléklet).
43. A Rendőrség a kiskorú védelembe vétele [Gyvt. 68. §1 érdekében értesíti a települési önkormányzat jegyzőjét, ha: a) a fiatalkorú szabálysértést követett el, és a szabálysértési hatóság indokoltnak tartja, a jogerős határozat megküldésével; b) az elkövető a Btk. 22. §-ának ci) pontjában foglalt büntethetőséget kizáró ok miatt nem büntethető, a nyomozást elutasító, vagy megszüntető határozat megküldésével; c) a fiatalkorút bűncselekmény elkövetésével gyanúsítják.
44. Az Rtv. VIII. fejezete alapján kezelt bűnüldözési, illetőleg közigazgatási hatósági adatokat a Rendőrség a jelzés, illetve a gyermekvédelmi együttműködés keretében a Gyvt. 135. §-ának (4) bekezdésére tekintettel a gyermekjóléti szolgálat, a települési önkormányzat jegyzője, illetve a gyámhivatal részére átadhatja. Az adatok átadása csak konkrét ügyben, a gyermekvédelmi intézkedések foganatosításához szükséges mértékben történhet, és nem veszélyeztetheti az érintett áldozatok biztonságát.

Melléklet 3:
Borsod-Abaúj-Zemplén megye
Értesítés szabálysértést elkövetett fiatalkorúról:                         2010-ben 796,    2011-ben 693                                                                                                                                	
Értesítés nyomozó hatóságtól gyermekkorú által 	
    elkövetett bűncselekményről:                                                  2010-ben 254,    2011-ben 192	
Értesítés rendőrségtől, bíróságtól, ügyészségtől bűncselekmény   .                        .	
    elkövetésével vádolt, gyanúsított fiatalkorúról:                       2010-ben 372,     2011-ben 351	
Összes értesítés:                                                                        2010-ben 1422, 2011-ben 1236	
Javaslattétel védelembe vételre:                                                  2010-ben 343,      2011-ben 307                                                                                           	
Ebből védelembe vették:                                                              2010- ben 288,      2011-ben 273

Győr-Moson-Sopron megye
Értesítés gyermekkorú/fiatalkorú személy által elkövetett 	
szabálysértésről, vagy bűncselekményről:                                    2010-ben 318, 2011-ben 484                                                                                                                                                                                    	
Javaslattétel védelembe vételre:                                                    2010-ben    51, 2011-ben  39	

Tolna megye (2010.)
Gyermekkorú által elkövetett szabálysértések száma:                                                       33	
A gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint nincs szükség gondozásra:                        21 %	
Alapellátásban gondozták a gyermeket:                                                                           59%	
Védelembe vették:                                                                                                            20%	
Gyermekkorú által elkövetett bűncselekmények száma:                                                   13	
A gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint nincs szükség gondozásra:                        14 %	
Alapellátásban gondozták a gyermeket:                                                                           57%	
Védelembe vették:                                                                                                            29% 	
Fiatalkorú által elkövetett szabálysértések száma:                                                             65	
A gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint nincs szükség gondozásra:                        26 %	
Alapellátásban gondozták a gyermeket:                                                                           54%	
Védelembe vették:                                                                                                            20% 	
Fiatalkorú által elkövetett bűncselekmények száma:                                                         43	
A gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint nincs szükség gondozásra:                        12 %	
Alapellátásban gondozták a gyermeket:                                                                           66%	
Védelembe vették:                                                                                                            22% 	

Szabolcs-Szatmár-Bereg megye
Értesítés szabálysértést elkövetett fiatalkorúról:                          2010-ben 189, 2011-ben 291	
Értesítés nyomozó hatóságtól gyermekkorú által	
   elkövetett bűncselekményről:                                                    2010-ben 82,     2011-ben 50	
Értesítés rendőrségtől, bíróságtól ügyészségtől bűncselekmény 	
   elkövetésével vádolt, gyanúsított fiatalkorúról:                         2010-ben 184, 2011-ben 313	
Összes értesítés:                                                                             2010-ben 455, 2011-ben 654	
Javaslattétel védelembe vételre:                                                    2010-ben 292, 2011-ben 201	
Ebből védelembe vették:                                                               2010-ben 266, 2011-ben 269