Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-2365/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindítása
A panaszos speciális étkezési igényű gyermeke óvodai étkezésének ügyében fordult hozzám. Beadványában előadta, hogy gyermeke orvosi vizsgálat alatt áll, laktóz érzékenységre utaló panaszok miatt 2011 decembere óta. A gyermek – az óvodával egyeztetetten – az egészségi állapotának megfelelő, a szülő által otthon készített és az intézménybe bevitt ételt fogyasztotta, azonban ezt a lehetőséget az óvoda 2012. január 25-étől megvonta, ugyanakkor más módon nem biztosította az ételallergiában szenvedő gyermek megfelelő étkezését.
A beadvány alapján felmerült az Alaptörvényben nevesített jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményéhez fűződő, a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga, valamint az esélyegyenlőség előmozdításának követelményére vonatkozó alapvető jogok sérelmének, illetve közvetlen veszélyének a gyanúja. Erre tekintettel az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (továbbiakban: Ajbt.) 20. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Az alapvető jogok biztosa az Ajbt. 28. § (1) bekezdése szerint az általa lefolytatott vizsgálatról jelentést készít, amely tartalmazza a feltárt tényeket és az ezeken alapuló megállapításokat és következtetéseket.
Az Ajbt. 21. § (1) bekezdés a) pontja alapján a tagóvoda fenntartójától a Szobi Kistérség Önkormányzatainak Többcélú Társulása elnökétől tájékoztatást, az intézmény szervezeti és működési szabályzatát, házirendjét, valamint a panaszban foglaltakkal kapcsolatos belső vezetői utasításokat, illetve a panaszossal a tárgykört érintő levelezés másolatát kértem.
A fenntartótól válaszának ismeretében, a kapott tájékoztatás arra vonatkozó kiegészítését kértem, miszerint milyen formában biztosították az óvodai étkezés az elsőként leadott 2012. január 27-én kelt orvosi és a 2012. február 7-én kelt klinikai igazolás között. Választ kértem továbbá arra is, hogy az óvodába járó gyermekek között, a panaszos gyermekén kívül van-e más ételallergiában szenvedő gyermek, az ő és igény esetén a panaszos gyermekének speciális étkezését az óvoda hogyan biztosítja. Végezetül ismételten kértem az óvoda házirendjének – illetve annak módosítása esetén a hatályos szövegére vonatkozó – jóváhagyó fenntartói döntés, valamint a házirenddel kapcsolatos szülői közösség véleményének beszerzéséről szóló dokumentumok másolatait.

Az érintett alapvető jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „Magyarország független demokratikus jogállam.” [Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés] és „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.” [Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés]
A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga: „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz.” [Alaptörvény XVI. Cikk (1) bekezdés]
Az esélyegyenlőség előmozdításának követelménye: „Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti. Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket, a nőket, az időseket és a fogyatékkal élőket.” [Alaptörvény XV. Cikk (4) – (5)]

Az alkalmazott jogszabályok
– Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Új Ötv.)
– Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.)
– A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvt.)
– A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Kötv.)
– A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (továbbiakban Ötv.)
– A nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet

Az előzmények és a megállapított tényállás
Ipolydamásd Község Önkormányzata közoktatási feladatait a Szobi Kistérség Önkormányzatainak Többcélú Társulása által fenntartott Börzsönyvidéki Közös Igazgatású Közoktatási Intézményen keresztül biztosítja, amelynek tagintézménye az Ipolydamásdon található Gézengúz Tagóvoda. A fenntartó tájékoztatása szerint a többcélú intézmény 11 településen látja el feladatait, amelyek közül 3 tagóvodába jár ételallergiás gyermek. Nagybörzsönyben a gyermek „anyukája viszi a kenyeret és a konyháról külön visznek a gyermeknek ételt”, Szobon a gyermek számára a szülő biztosítja a tízórait és ő ebéd előtt távozik az intézményből. 
Ipolydamásdon az egyedi ügyben a panaszos gyermeke, akinél az ételallergiás tünetek megjelenését, illetve az orvosi vizsgálatok megkezdését követően az óvónőkkel való egyeztetés szerint, az édesanya otthon maga készítette el és vitte be a tagóvodába gyermeke számára a megfelelő speciális ételt. 2012. január 25-én a szülőt a kialakított gyakorlat megszüntetésére kérte az óvoda, hivatkozva időközben hozott új döntésére. 
A panaszos a döntés miatt január 27-én kelt levelében a fenntartóhoz fordult. A fenntartótól a panaszossal folytatott levelezéséről kérésem ellenére sem kaptam további tájékoztatást.
A panaszos az orvosi vizsgálatokról elsőként 2012. január 27-én nyújtott be orvosi igazolást az óvodának, amely az alábbiakat tartalmazta: „Nevezett lactóz intolerencia miatt kivizsgálás alatt áll. Lactózmentes diéta betartása kötelező.” A második orvosi igazolást, amelyet a gyermeket vizsgáló klinika állított ki és tartalmában megegyezik a korábban kiállított orvosi igazolással az édesanya, annak kiállítása napján 2012. február 7-én átadta az óvodának. A fenntartó által rendelkezésemre bocsátott iratok szerint: a két orvosi igazolás óvodai leadása között az óvodai ételt ette a gyermek, a klinikai igazolást követően ismét a szülő viszi a gyermek számára az élelmet.
A 2012. április 3-án kelt iratban pedig a szülő arról nyilatkozik, hogy „az orvosi igazolást gyermek laktózmentes diétájáról az óvoda részére átadtam, ez időtől kezdve az általam bevitt élelmiszerek minőségéért a felelősséget vállalom.”
A gyermekek étkezésének biztosításával összefüggő szabályokat a tagintézmény önálló házirendje tartalmaz (2.e. pont), amely szerint „édességet, egyéb süteményfélét csak akkor hozzon a gyermek, ha az egész csoportnak tud adni.” A hivatkozott pontot az eredeti dokumentum szövegébe kézzel beírva, 2012. 02. 03. dátummal ellátva kiegészítették, a javítást végző nevének feltüntetése nélkül az alábbiak szerint: „Csak száraz süteményt lehet hozni, és hozzá az igazoló blokkot vagy számlát.”
Ezt követően a fenntartótól kértem a házirend, illetve annak kiegészítésének jóváhagyásáról szóló fenntartói döntés megküldését is. Ezzel összefüggésben a fenntartó a kért döntésről nem, csupán arról tájékoztatott, hogy a „házirendről a tagintézmény vezető szülői értekezleten tájékoztatást nyújtott és az, az óvodában kifüggesztésre került. A panaszos – mint a szülői munkaközösség elnöke – aláírásával a szülői közösség nevében jóváhagyta.” 
A fenntartó által elsőként fénymásolt formában rendelkezésemre bocsátott házirendet a tagintézmény vezetője, az „SZMK”, az „SZMK elnöke” írta alá, az intézmény igazgatójának az aláírása a dokumentumon nem szerepelt. A kiegészítő megkeresésemet követően hozzám eljutatott fénymásolt házirenden szerepel az intézményvezetőjének aláírása.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
A feladat- és hatáskörömet, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az Ajbt. határozza meg. A törvény 18. § (1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint hatóság (ideértve a közszolgáltatást végző szervet is) tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 18. § (2) bekezdése a) pontja alapján a közszolgáltatást végző szerv – függetlenül attól, hogy milyen szervezeti formában működik – az állami vagy önkormányzati feladatot ellátó, illetve e feladat ellátásában közreműködő szerv.
A helyi önkormányzatról szóló 1990. évi LXXIX. törvény (továbbiakban Ötv.) – a vizsgálat időpontjában hatályos – 8. § (1) bekezdése értelmében a települési önkormányzat kötelező feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen az óvodáról, az alapfokú nevelésről, az oktatásról, a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás. Az Ötv. 41. § (1) bekezdése értelmében a települési önkormányzatok képviselő-testületei feladataik hatékonyabb, célszerűbb megoldására szabadon társulhatnak. A panaszolt intézményt kistérségi társulás tartja fenn, amelynek képviseletére a társulási elnöke, Ipolydamásd polgármestere jogosult. A panaszos a sérelmes döntéssel szemben a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőséget kimerítette.
A fentiek alapján az egyedi ügy tekintetében az ombudsman vizsgálati jogosultsága – az Ajbt. hatásköri szabályai értelmében – egyértelműen kiterjed.

II. Az érintett alapvető jogok tekintetében
Az alapvető jogok biztosa egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alaptörvényben kapott mandátumának. Álláspontom szerint az ombudsman akkor jár el helyesen, ha következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint az egyes alapjogi tesztekre.
1. Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.” [9/1992. (I. 30.) AB. határozat]
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének mind szabályozási szinten, mind a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában érvényesülnie kell.
2. Az Alaptörvény XV. Cikk (4) bekezdése szerint Magyarország az esélyegyenlőség megvalósulását külön intézkedésekkel segíti. A következő bekezdésben rögzíti, hogy Magyarország külön intézkedésekkel védi a gyermekeket, a nőket, az időseket és a fogyatékkal élőket. Az Alaptörvény tehát a gyermekeket gondoskodásra szoruló és külön védelmet igénylő csoportként emeli ki. A Kommentár hangsúlyozza továbbá, hogy a megkülönböztetés általános tilalma alóli kivételt jelent az Alaptörvény azon rendelkezése, amely alapján Magyarország az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedéseket is tesz. E rendelkezés értelmében az egyenlőség tartalmi megvalósulását szolgáló, az esélyegyenlőtlenség felszámolása érdekében tett pozitív megkülönböztetés megengedett.
Az esélyegyenlőség elősegítése az állam részéről egy jogi lehetőséget biztosít, ugyanakkor bizonyos, valamely tulajdonságuk (pl. életkor, betegség, testi fogyatékosság) miatti sajátos, kiszolgáltatottabb helyzetük miatt objektíve hátrányba kerülő személyek csoportjainál az állami beavatkozás nem fakultatív feladat: az állam itt köteles hatékony lépéseket tenni az eredendően és súlyosan egyenlőtlen helyzet felszámolására. 
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint az állam szabadságot élvez abban, hogy milyen módon, milyen jogi, normatív és anyagi eszközökkel teljesíti az esélyegyenlőség előmozdítására vonatkozó alkotmányos kötelezettségét, mint államcélt: figyelembe kell venni és mérlegelni lehet az eszközök megválasztásában az állam teherbíró képességét. Nem vitatható ugyanakkor, hogy az esélyegyenlőség megvalósításának – az Alaptörvény által is nyomatékosítva – a legmesszebbmenőkig eleget kell tenni a gyermekek, különösen a beteg gyermekek esetében.
3. A gyermekek jogairól szóló ENSZ egyezményt az ENSZ Közgyűlése 1989. november 20-án egyhangúan fogadta el és 1990. szeptember 2-án lépett hatályba. A következő évtizedben az ENSZ tagállamok – két ország kivételével – ratifikálták. Ezzel az Egyezmény a legszélesebb körben elismert nemzetközi emberi jogi szerződéssé vált. Magyarország, mint az Egyezményt ratifikáló országok egyike, nemzetközi kötelezettséget vállalt, hogy érvényesíti a gyermekek alapvető jogait és gyakorlatban alkalmazza az egyezmény előírásait. [a Magyar Köztársaság az 1991. LXIV. törvényben hirdette ki a gyermekek jogairól szóló ENSZ Egyezményt]
Az Egyezmény legjelentősebb előrelépése, hogy a gyermekeket személyeknek és állampolgároknak ismeri el, akik képesek arra, hogy aktív szerepet játsszanak emberi jogaik megélésében. A gyermek ily módon sokkal inkább társadalmi szereplő, semmint erőtlen és hangtalan gyámolítottja a családnak és a társadalomnak. Az Egyezmény a gyermek jogairól bevezette és hangsúlyozza azt a felfogást, miszerint a gyermekek jogokkal bíró személyek, átmenetet képezve a szükségletek kielégítésére alapozott politikától a jogok és az egyéni érdekek tiszteletén alapuló politika irányába. 
Az Egyezményben részes államok, a dokumentum 24. cikkében elismerték a gyermeknek a lehető legjobb egészségi állapothoz való jogát, valamint, hogy orvosi ellátásban és gyógyító-nevelésben részesülhessen, és erőfeszítéseket tesznek annak biztosítására, hogy egyetlen gyermek se legyen megfosztva az ezeknek a szolgáltatásoknak az igénybevételére irányuló jogától. A fenti jog teljes körű megvalósításának biztosítására, a részes államok vállalták, hogy alkalmas intézkedéseket tesznek különösen arra, hogy küzdjenek a betegség és az alultápláltság ellen, valamint tájékoztassák a társadalom valamennyi csoportját és különösen a szülőket és a gyermekeket a gyermek egészségére és táplálására.

III. Az egyedi ügy tekintetében
III.1. Speciális étkezés biztosítása
Vizsgálatom kiinduló pontja az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 50. § (3) bekezdése, amely rendelkezik arról, hogy a közétkeztetésben – különös tekintettel az egészségügyi, szociális és gyermekintézményekben nyújtott közétkeztetésre – az élettani szükségletnek megfelelő minőségű és tápértékű étkezést kell biztosítani.
Figyelemmel voltam továbbá a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 41. § (1) bekezdésére, amely értelmében a gyermekek napközbeni ellátásaként többek között a családban élő gyermekek életkorának megfelelő étkeztetését kell megszervezni. A törvény 146. § (4) bekezdése pedig kimondja, hogy a gyermekek napközbeni ellátása keretében biztosított gyermekétkeztetés szabályait kell alkalmazni többek között az óvodában.
Amint azt már korábbi – AJB 1147/2012. számú – jelentésemben is rögzítettem: a gyermek egészségügyi állapotának megfelelő étkezés biztosításának megszervezése – amennyiben szülője igényli – az óvoda, iskola feladata. A megfelelő megoldást – pl. a gyermek számára a speciális étkezést nyújtó közétkeztetési cégtől a teljes körű (napi háromszori) étkezés megrendelésével – a közoktatási intézménynek kell megtalálnia. A speciális igényű gyermekek étkeztetésének megoldása nem múlhat az intézmények jóindulatán, a megoldás az intézmények számára nem fakultatív. 
Az étkezési igény intézmény általi feltételeinek megteremtése a jelenlegi részletes szabályozás hiányában nem tehető függővé orvosi igazolástól, különösen úgy, hogy az egyik (házi) orvos által kiállított ugyanazon tartalmú igazolást az orvosi szakkérdés elbírálására képesítéssel és szakértelemmel nem rendelkező óvónő nem, míg a másik (klinikai) orvos által kiállított igazolást elfogadta. 
A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának érvényesülését elsősorban a szülők kötelesek biztosítani gyermekük számára, akik ezen felügyeleti kötelezettségüket ruházzák át a nevelési-oktatási intézményekre, az ott nevelő-oktató munkát folytató pedagógusokra azon időtartam alatt, amíg a gyermek az intézményben  tartózkodik. A Köt. 41. § (5) bekezdése értelmében a nevelési-oktatási intézménynek gondoskodnia kell a rábízott gyermekek, tanulók felügyeletéről, a nevelés és oktatás egészséges és biztonságos feltételeinek megteremtéséről, a tanuló- és gyermekbaleseteket előidéző okok feltárásáról és megszüntetéséről, továbbá a gyermekek, tanulók rendszeres egészségügyi vizsgálatának megszervezéséről.
A Köt. az értelmező rendelkezések között – 121. § 11. pont – definiálja, objektív felelősségként meghatározva a felügyelet fogalmát. Eszerint a felügyelet: a gyermek, tanuló testi épségének megóvásáról és erkölcsi védelméről történő gondoskodás, a nevelési-oktatási intézménybe történő belépéstől a nevelési-oktatási intézmény jogszerű elhagyásáig terjedő időben, továbbá a nevelési, illetve a pedagógiai program részeként tartott kötelező, a nevelési-oktatási intézményen kívül tartott foglalkozások, programok ideje alatt áll fent.
Álláspontom szerint az óvoda kötelessége a rábízott gyermekek felügyeletének biztosítása, amely a napközbeni ellátás szabályai értelmében magában foglalja a gyermek számára megfelelő minőségű étkezés megteremtését. Ebből következően az óvoda azzal, hogy orvosi igazolás ellenére sem biztosította, sőt megakadályozta a gyermek egészséges fejlődéséhez szükséges étkezés biztosítását, amellyel egyben a gyermek egészségét is közvetlen veszélynek tette ki, a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggésben, az esélyegyenlőség előmozdításának követelményébe ütköző módon alapvető jogokkal összefüggő visszásságot okozott. 

III.2. Házirend elfogadásának és módosításának szabályai
Az óvoda házirendje a gyermeki jogok és kötelességek gyakorlásával, a gyermek óvodai életrendjével kapcsolatos rendelkezéseket állapítja meg. [Az oktatás nagy kézikönyve Complex Kiadó 2006.188.oldal] Az óvodai házirend elkészítésénél és magánál az egész óvodai működés és életrend kialakításánál irányadó a közoktatásról szóló törvény gyermeki jogokat megállapító valamennyi rendelkezése, amelynek érvényesülésén keresztül kell biztosítani a gyermek emberi méltóságának tiszteletét, a gyermek védelmét minden fizikai és lelki erőszakkal szemben. […] Az óvodai házirend határozza meg a gyermek óvodai életrendjét, amely értelemszerűen kihat a szülőre, hiszen ehhez igazodva kell gondoskodni arról, hogy gyermekét elvigye az óvodába, illetve onnan hazavigye. Az óvodai életrend foglalja magában az óvodai nevelés egészét, azt a pedagógiai munkát, amely biztosítja az óvodás gyermek megfelelő ellátását.
A többcélú intézményekben a Köt. 33. § (7) bekezdése értelmében egy házirendet kell készíteni, tehát ez alapján a több tagintézményből álló intézményben a házirendet nem az egyes tagintézményekre vonatkozóan külön-külön készítik és fogadják el, hanem az egész intézményre egy házirend érvényes, amely természetesen tartalmazza az egyes tagintézményekre vonatkozó rendelkezéseket.
A házirendnek, mint az intézmény működésének egyik alapdokumentumának az elfogadására, illetve jóváhagyására vonatkozó szabályokat a törvény rögzíti, a Köt. 40. § (10) bekezdése a közreműködők tekintetében eltérő szabályokat tartalmaz. A házirendet az óvoda vezetője készíti, és a nevelőtestület fogadja el. Továbbá e jogszabály rendelkezik arról is, hogy a házirend elfogadásakor, és módosításakor az óvodaszék egyetértési jogot gyakorol. A nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet 30/A. §-a ugyanakkor rendelkezik arról, hogy ha a nevelési-oktatási intézményben nem működik óvodaszék, akkor minden olyan kérdésben, amelyben jogszabály rendelkezése alapján egyetértési jogot gyakorolna, a szülői szervezet (közösség) véleményét kell kikérni.
A Köt. fent hivatkozott rendelkezése értelmében a házirend a fenntartó jóváhagyásával válik érvényessé. E szabály alól a Köt. 103. § (1) bekezdése kivételként határozza meg, hogy többek között a házirendet, illetve ennek módosítását jóváhagyottnak kell tekinteni, ha a fenntartó harminc napon belül, helyi önkormányzat által fenntartott nevelési-oktatási intézmény esetén - ha a döntést a képviselő-testület (közgyűlés) hozza - a harmincadik napot követő első képviselő-testületi (közgyűlési) ülésen nem nyilatkozik.
A fentiek alapján a többcélú intézményben egy és valamennyi tagintézményre egyaránt vonatkozó házirend elfogadását írja elő jogszabály. A többcélú intézmény tagóvodájában ennek ellenére külön csak a tagintézményre vonatkozó házirend elfogadása történt meg 2011 szeptemberében, amelyet – az óvodaszék létének hiányában –, annak megalkotásakor a szülői szervezet látott el aláírásával. A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítom, hogy a házirend a fenntartói jóváhagyás hiányában nem vált érvényessé. 
Mivel a házirend módosítására a megalkotására vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, nem elégséges a már elfogadott, de érvényessé nem vált házirendbe az utólagos (tagintézmény általi) nevelőtestületi döntés kézzel való bejegyzése. E módosításhoz is ki kellett volna kérni a szülői közösség véleményét, illetve a módosítás érvénybe lépéséhez szükség lett volna a fenntartó jóváhagyó döntésére, vagy annak kezdeményezésére. 
Mindezekre figyelemmel megállapítom, hogy a tagintézmény önálló házirendje elfogadásának és a fenntartó jóváhagyásának hiánya, továbbá a házirend módosításakor a garanciális eljárási feltételek betartásának hiánya a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye tekintetében alapvetőjoggal összefüggő visszásságot okozott. 
Összességében, megállapítom, hogy a társulás által fenntartott intézményben a panasz alapjául szolgáló események idején nem volt elfogadott, az egész intézményre vonatkozó házirend, amely tartalmazza az óvodai feladatok ellátására vonatkozó egységes szabályokat. Kizárólag a tagóvodára nézve készült házirend, amelybe utólag, kézzel jegyezték be a speciális étkezés biztosítását jelentő szülői gyakorlat megszüntetésére való felhívást. A későbbi bejegyzés pedig nem teremthetett alapot az egységes házirend módosítására és a gyermek számára megfelelő étkezés biztosításának megvonására sem. Tekintettel arra, hogy az óvodai ellátásnak kötelező része az élettani szükségletnek megfelelő minőségű és tápértékű étkezés biztosítása, ennek megvalósítása nem hárítható át a szülőre. Ugyanakkor, az étkezés intézményi biztosításának elmaradásakor, – erre vonatkozó jogszabályi rendelkezések hiányában – a szülő akadályoztatása (pl. orvosi igazolás, szülői felelősségvállaló nyilatkozat bemutatásával) abban, hogy pótolja gyermeke számára élettanilag szükséges (speciális)táplálkozást a feladat ellátására kötelezett helyett, méltánytalan és életszerűtlen. Álláspontom szerint a nevelési-oktatási intézménynek minden ilyen és ehhez hasonló esetben együttműködési kötelezettsége keletkezik a gyermek mindenekfelett álló érdekében.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető jogokkal összefüggő visszásság orvoslása és jövőbeni megelőzése érdekében az Ajbt. 31. §-a alapján felkérem az intézmény fenntartóját, tegye meg mindazon szükséges intézkedéseket, amelyekkel a társulás intézményeiben biztosítja
1/ az intézmény által szervezett keretek között – napközbeni ellátásként – a speciális étkezési igényű gyermekek számára is a megfelelő étkezést,
2/ az intézmény házirendjének jogszerű elfogadását és jóváhagyását.

Budapest, 2012. július 19.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.