Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-1562/2012 ügyben
(Előzmény NEK-1141/2011)

Előadó: dr. Vass Veronika
Az eljárás megindítása
A panaszos azért fordult a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához, mert azt sérelmezte, hogy az önkormányzat nem alkalmazza férjét közfoglalkoztatás keretében, hanem olyanokat foglalkoztat 8 órás időtartamban, akik erre nincsenek rászorulva. 
Az ügyben – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján – a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot rendelt el, melynek keretében megkereste Szászfa község polgármesterét.

Megállapított tényállás
Az ügyről Gagyvendég körjegyzője nyújtott tájékoztatást. A körjegyző válaszlevelében leírta, hogy a panaszos 2002 decembere óta jogosult aktív korúak ellátására, ennek során 2011. szeptember 1-jétől október 31-éig vett részt rövid tartamú közfoglalkoztatásban. A munkaviszony létesítése a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal Munkaügyi Központ Szikszói Kirendeltségének közvetítésével történt. A jegyző azt is hozzátette, hogy az önkormányzat közfoglalkoztatás keretében kizárólag a Kormányhivatal által kiközvetített munkavállalókat alkalmaz.
A tájékoztatás szerint 2011-ben Szászfa Község Önkormányzata összesen 42 főt alkalmazott közfoglalkoztatás keretében, ebből 32 főt rövid (két hónapos) időtartamban, 2 főt hosszabb (8-9 hónapnyi) időtartamban, valamint 8 főt START munkaprogram keretében kevesebb, mint két hónap időtartamban. 

Érintett alapvető jogok
–	a tisztességes eljáráshoz való jog (Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni.”)
–	a szociális biztonsághoz való jog (Alaptörvény XIX. cikk (1) bekezdés: „Magyarország arra törekszik, hogy minden állampolgárának szociális biztonságot nyújtson. Anyaság, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibáján kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén minden magyar állampolgár törvényben meghatározott támogatásra jogosult.”; (2) bekezdés: „Magyarország a szociális biztonságot az (1) bekezdés szerinti és más rászorulók esetében a szociális intézmények és intézkedések rendszerével valósítja meg.”)

Alkalmazott jogszabályok
a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szoctv.)

A vizsgálat megállapításai
I. Az alapvető jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. 
Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének b) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint helyi önkormányzat tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A vizsgálatot az Alaptörvény 30. cikke, valamint az Ajbt. 45. § (1) bekezdése alapján a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosa jogutódjaként zárom.

II. Az Alaptörvény XXIV. cikke kinyilvánítja a tisztességes eljáráshoz való jogot. Az Alkotmánybíróság 56/1991.(XI.8.) számú határozatában kifejtette, hogy a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki a tevékenységüket.
Az Alaptörvény XIX. cikke fejezi ki az állami törekvést a szociális biztonság megteremtésére. Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy a szociális biztonsághoz való jog nem alapjog, hanem olyan állami kötelezettségvállalás, amelynek az állam eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatás egyéb rendszereit. Ez a szociális ellátások összessége által nyújtott megélhetési minimum állami biztosítását jelenti, az állami feladat teljesítéséhez szükséges intézményrendszer létrehozásán, fenntartásán és működtetésén keresztül.
A Szoctv. 33. § (1) bekezdése rendelkezik az aktív korúak ellátásáról, mely a hátrányos munkaerő-piaci helyzetű aktív korú személyek és családjuk részére nyújtott ellátás. A jegyző aktív korúak ellátására való jogosultságot – egyéb feltételek teljesülése esetén – annak az aktív korú személynek állapíthat  meg akinek saját maga és családjának megélhetése más módon nem biztosított, és keresőtevékenységet – ide nem értve a közfoglalkoztatást, az egyszerűsített foglalkoztatásról szóló törvény szerint létesített munkaviszony keretében végzett, valamint a háztartási munkát – nem folytat. A (2) bekezdés rögzíti, hogy akkor nem biztosított a megélhetés, ha a családnak az egy fogyasztási egységre jutó havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 90%-át és vagyona nincs.
A jegyző által megküldött iratokból megállapítható, hogy az önkormányzat által közfoglalkoztatás keretében alkalmazott munkavállalók minden esetben jogosultak voltak aktív korúak ellátására, melynek előfeltételeként teljesült a rászorultsági kritérium, vagyis jövedelmük nem haladta meg a törvényben meghatározott küszöböt.	
Mindezekre tekintettel, a jegyző válasza és az idézett jogszabályhelyek alapján az önkormányzat eljárásával kapcsolatban alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tapasztaltam.

Intézkedésem
Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom során alapvető joggal összefüggő visszásságot nem tártam fel, azt külön intézkedés kezdeményezése nélkül zártam le. 

Budapest, 2012. december

Prof. Dr. Szabó Máté sk.