Az alapvető jogok biztosának
Jelentése
az AJB-1056/2012. számú ügyben

Előadó: dr. Lux Ágnes
Az eljárás megindítása
Kiskorú panaszos beadványa szerint – amit később édesanyja e-mailen küldött levelében megerősített – önként jelentkezve kezdte meg átmeneti nevelésbe vételét a budapesti Szilágyi Erzsébet Gyermekotthonban, azonban amikor egy alkalommal haza akart látogatni, nem volt rá lehetősége; továbbá 2010. szeptember 16-án este az egyik 17 éves lakótársa meg akarta késelni. Ez utóbbi miatt szüleivel feljelentést tettek a Budapesti Rendőr-főkapitányságon. 
A beadványban foglaltak a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásság gyanújára utaltak, ezért – az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény 20. § (1) bekezdése alapján – vizsgálatot rendeltem el. Annak során tájékoztatást kértem a Szilágyi Erzsébet Gyermekotthon és Általános Iskola igazgatójától, Budapest rendőrfőkapitányától, Budapest Főváros XIII. kerületi Önkormányzatának Gyámhivatalától és az illetékes gyermekjogi képviselőtől.

Érintett alapvető jogok és elvek
–	a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye (Alaptörvény B) cikk (1) bekezdés „Magyarország független, demokratikus jogállam.”)
– a tisztességes eljáráshoz való jog (Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdés) „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék.”) 
–	az élethez való jog (Alaptörvény II. cikk: „Az emberi méltóság sérthetetlen. Minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz, a magzat életét a fogantatástól kezdve védelem illeti meg.”)
–	a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga (Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdése: „Minden gyermeknek joga van a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz”)
–	a testi és lelki egészséghez való jog (Alaptörvény XX. cikk (1) bekezdés: „Mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez.”)

A megállapított tényállás
I. A Szilágyi Erzsébet Gyermekotthon igazgatója, mint a kiskorú panaszos gyámja az alábbiakról tájékoztatott: 
A gyermek Budapest Főváros XIII. kerületi Önkormányzat Gyámhivatalának 2010. augusztus 17-én kelt, XIV-1763/l5/2010. számú határozatával került átmeneti nevelésbe. A határozat gondozási helyéül a Szilágyi Erzsébet Gyermekotthont (továbbiakban: Gyermekotthon) jelölte ki, ahová 2010. augusztus 18-án került befogadásra Budapest Főváros Önkormányzatának Módszertani Szakszolgálatának Befogadó Otthonából. A gyámhivatal a szülő kapcsolattartását a következőképpen szabályozta: „A szülők jogosultak a gyermekkel való kapcsolattartásra saját lakóhelyükön, minden héten szombaton 9.00 órától vasárnap 18.00 óráig.” A szülőkkel való kapcsolattartást ennek megfelelően igyekeztek biztosítani, azonban sem a gyermek, sem szülei nem fogadták el a kapcsolattartásra vonatkozó szabályozást. A gyermek rendszeresen hét közben is, engedély nélkül a szülők lakásán tartózkodott.
A beadványban jelzett problémák tisztázása érdekében a gyám 2010. szeptember 6-án, telefonon, személyes találkozót kért a szülőktől a szülői felügyeleti jog tartalmának, az intézményi házirendnek és a szülőkkel való együttműködés rendjének kialakítása érdekében. A megbeszélésre 2010. szeptember 8-án az édesanya késve, a gyermekkel együtt jelent meg. A megbeszélés eredményesnek látszott, az édesanya együttműködéséről biztosította a gyámot. Ezt követően beszéltek a családgondozóval, majd a lakásotthon vezetője bemutatta a gyermek leendő lakókörnyezetét. 
A gyermek 2010. szeptember 16-án (egy dezodor miatt) konfliktusba került egyik csoporttársával, amely tettlegességig (pofon) fajult. A gyermek szerint a pofont követően csoporttársa késsel is megfenyegette, azonban ezt a bántalmazó és a szemtanúk is cáfolták. Az eseményt követően engedély nélkül elhagyta a Gyermekotthont. Az intézmény telefonon azonnal (aznap este) megkereste a szülőket, akik elmondták, hogy feljelentést tettek a Budapesti Rendőr-főkapitányságon és a történtek miatt a gyermeket nem viszik vissza a Gyermekotthonba, majd tőlük indul iskolába másnap. A konfliktusban érintett gyermekeket meghallgatták az eseményről. A gyám másnap személyesen tájékozódott a történtekről, aki a meghallgatásról készült – csoportnaplóba rögzített – feljegyzés alapján – jegyzőkönyv felvétele mellett – újabb meghallgatást kezdeményezett. Az eset intézményi keretek közötti kivizsgálása tehát megtörtént.
Másnap az intézményi családgondozó felkereste a családot a történtek megbeszélése céljából. A családgondozóval együtt, a gyermek és édesanyja visszament az intézménybe. Ezzel egyidejűleg a gyám tájékozódott az ügyészségen, hogy szükséges-e az ügyben ismételt feljelentést tenni. A gyermek a hétvégét – a gyámhivatali határozatban foglaltaknak megfelelően – otthon tölthette, azonban vasárnap este nem érkezett vissza a Gyermekotthonba. 2010. szeptember 20-án, a gyám telefonon megkereste a gyámhivatali ügyintézőt, akit erről tájékoztatott, illetve az érintettek bevonásával azonnali esetmegbeszélést kezdeményezett. A gyámhivatal vállalta az esetmegbeszélés megszervezését. Ugyanezen a napon a Gyermekotthon igazgatója tájékozódott az iskolában. A gyermekvédelmi felelős elmondása szerint a gyermek, betegségre hivatkozva nem ment iskolába. Ezt követően a szülőket tájékoztatták, hogy a gyermek egészségügyi ellátását a Gyermekotthon orvosa biztosítja, így kérték, hogy vigyék vissza a gyermeket, ami 2010. szeptember 21-én délután, a Gyermekotthon vezetőjének ismételt kérése ellenére sem történt meg. Másnap szüleivel együtt megjelent az intézményben és közölték, hogy a gyámhivatalban azt a tájékoztatást kapták, hogy a gyámmal történt egyeztetés alapján, az esetmegbeszélés időpontjáig a gyermek otthon tartózkodhat. 20l0. szeptember 22-én szüleivel megjelent az intézményben. Az igazgatóhelyettes fogadta őket, majd a gyermek szüleivel együtt eltávozott. 2010. szeptember 23-án – engedély nélküli eltávozás miatt – a Gyermekotthon körözés elrendelését kérte a III. kerületi Rendőrkapitányságtól. A csoportnapló bejegyzése szerint 2010. szeptember 26-án éjszaka a panaszost megtalálták és visszavitték a Gyermekotthonba. Reggel elment az iskolába, de nem tért vissza. Aznap 21.00 órakor a Gyermekotthon munkatársa telefonon érdeklődött a szülőktől a gyermek holléte felől, mire az édesapa közölte, hogy a gyermek náluk tartózkodik és nem áll szándékukban visszakísérni. A Gyermekotthon 2010. szeptember 27-én ismételten jelzéssel élt a rendőrségen, mivel a gyámnak jogszabály által előírt kötelezettsége az engedély nélkül távollévő gyermek kerestetése. 2010. szeptember 28-án reggel 6.30-kor, majd másnap 19.42-kor a rendőrség ismét visszaszállította. A Gyermekotthon munkatársai az iskolában naponta érdeklődtek a gyermek jelenlétéről, iskolai teljesítményéről, hogylétéről.
Budapest Főváros Önkormányzatának Módszertani Gyermekvédelmi Szakértői Bizottságának szakvéleménye (kelt: 2010. 06. 29.) szerint az édesapa több alkalommal bántalmazta, és agresszív, fenyegető magatartást tanúsít a gyermekkel (és édesanyjával) szemben. Szülei kiskorú veszélyeztetése miatt felfüggesztett börtönbüntetést is kaptak. A gyermek először saját maga kérte a Gyermekotthonba kerülését, illetve a szülők is kérték ideiglenes hatályú elhelyezését, azzal az indokkal, hogy „rossz magatartását” nem tudják kezelni. Az édesapa később visszavonta nyilatkozatát, az édesanya azonban fenntartotta azt. A családban fennálló súlyos konfliktusok a Gyermekotthonba való kerülést követően sem rendeződtek. A 2010. szeptember 25-én kelt rendőrségi jelentés szerint rendőrségi beavatkozásra került sor, majd 2010. szeptember 30-án az osztályfőnök, az iskola gyermekvédelmi felelőse, a gyermekjóléti szolgálat családgondozója, a szülők, a Gyermekotthon vezetője, az intézményi családgondozó és a gyám esetmegbeszélést tartottak. Az ott megfogalmazott, változtatáshoz szükséges teendőket sem a gyermek, sem szülei nem vállalták. 
Az említett pedagógiai és pszichológiai szakvélemény is jelezte annak szükségességét, hogy saját jólléte és családjával való kapcsolatának kiegyensúlyozása érdekében a gyermek vegye igénybe a Gyermekotthon pszichológusa által felkínált pszichoterápiás segítséget. 
A gyermek testi-lelki egészségének megóvása érdekében a Gyermekotthon vezetője, mint gyámja, gyermekpszichiátriai kivizsgálását kezdeményezte a Budai Gyermekkórház Gyermekpszichiátriai Osztályán, amelyre 2010. október 12-én került volna sor. A vizsgálatról a szülőket írásban is értesítették, lehetővé téve a vizsgálaton való részvételüket, akik a vizsgálat függetlenségét megkérdőjelezve ellenezték azt. A gyermek pszichiátriai vizsgálatát saját orvos bevonásával kívánták biztosítani, amelyet gyámja támogatott.
II. Budapest rendőrfőkapitánya megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy az ügyben vizsgálatot rendelt el, melynek eredménye a következő: 
A gyermeket az illetékes gyámhivatal átmeneti nevelésbe vette. A határozat alapján a Szilágyi Erzsébet Gyermekotthonban helyezték el, ahová – egyetértve a határozatban foglaltakkal – önként vonult be. Tudomásul vette azt is, hogy addigi életkörülményei nem alkalmasak megfelelő testi és lelki fejlődésének biztosítására. Az átmeneti nevelésbe vétellel a szülők szülői felügyeleti joga átmenetileg szünetel, az a határozat jogerőre emelkedését követően a Szilágyi Erzsébet Gyermekotthon vezetőjét illeti meg, vagyis valamennyi jogának érvényesülését neki kell biztosítania. A Robotzsaru adatai szerint szülei ellen több esetben eljárás folyt a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.) 195. § (1) bekezdésébe ütköző „kiskorú veszélyeztetése” bűncselekmény elkövetése miatt.
III. 	Budapest Főváros XIII. kerületi Önkormányzata Gyámhivatalának vezetője megerősítette, hogy a gyermek átmeneti nevelésbe vételének előzménye családi (elsősorban édesapjával való) viszonyainak konfliktusai, az otthoni problémák miatt leromlott iskolai teljesítménye és labilis pszichés állapota volt. 
A gyámhivatal által lefolytatott, az ideiglenes hatályú elhelyezés felülvizsgálatára irányuló eljárás során a szülők a gyámhivatalban rögzített nyilatkozatukban előadták, hogy mielőbbi hazatérését kérik, ugyanis kapcsolatuk javult, a gyermek korábbi álláspontja – miszerint a szülők gondozásából egy időre szeretne kikerülni – megváltozott. A szülei elmondták azt is, hogy a konfliktusok elsősorban abból adódtak, hogy tanulmányait elhanyagolta, csak sporttevékenységére koncentrált, nem hallgatott rájuk. 
A Fővárosi Módszertani Gyermekvédelmi Szakszolgálat 2010. június 29-én elhelyezési tanácskozást tartott, ahol ismertették a fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság javaslatát, és javaslatot tettek gondozási helye kijelölésére, illetve egyéni elhelyezési tervet készítettek, amely tartalmazta a szülők kapcsolattartásának rendjét is. [A gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet 27. § (2)-(4) bekezdései értelmében a kapcsolattartás formái a folyamatos és az időszakos. A folyamatos kapcsolattartás magában foglalja a gyermekkel a gyermek szokásos tartózkodási helyén való személyes találkozást (meglátogatás), a gyermeknek a szokásos tartózkodási helyéről rendszeresen, meghatározott időtartamra – a visszaadás kötelezettségével történő – elvitelét, a gyermekkel személyes érintkezés nélkül történő rendszeres kapcsolattartást, így különösen a levelezést, a telefonkapcsolatot, az ajándékozást, a csomagküldést. Az időszakos kapcsolattartás pedig a gyermekkel a tanítási szünetek és a többnapos ünnepek időszakában való huzamos együttlétre vonatkozik.] Az elhelyezési tanácskozáson szülei is megjelentek, az elhelyezési javaslattal azonban nem értettek egyet. A gyámhivatalban tartott tárgyaláson a gyermek és édesapja is az ideiglenes hatályú elhelyezés megszüntetését kérte. A gyámhivatal a rendelkezésére bocsátott iratok és az eljárás során keletkezett információk alapján megállapította, hogy az átmeneti nevelésbe vétel jogszabályi feltételei fennállnak, annak fenntartása továbbra is indokolt. 
A szülők 2010. szeptember 17-én megjelentek a gyámhivatalban, és bejelentették, hogy a gyermeket egy társa a Gyermekotthonban az előző napon, késsel súlyosan megfenyegette. A bejelentést követően a Gyámhivatal a gondozási helyéül szolgáló intézmény vezetőjét és a kerületi Gyermekjóléti Központot arra kérte, hogy soron kívül tartsanak megbeszélését gondozási helyének esetleges megváltoztatása vagy átmeneti nevelése megszüntetése lehetőségei tárgyában, különös tekintettel arra, hogy beilleszkedése nem volt eredményes. A 2010. szeptember 30-án tartott esetkonferencia a gyermek és szülei idő előtti távozásával ért véget, holott – a megbeszélés céljának megfelelően – a résztvevők mindegyike vállalásokat kívánt megfogalmazni helyzete rendezése érdekében. A gyermek a tanácskozáson a felajánlott pszichológiai segítséget és a szükséges vizsgálatokat elutasította, az édesapa pedig azt utasította el, hogy szakellátáson kívüli, hétköznapi elhelyezést biztosító intézménybe helyezzék. 
A gyám – fentiek okán – tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy a család együttműködésének hiánya miatt gyámi teendőinek nem tud eleget tenni. Ezért felkérte a gyámhivatalt az átmeneti nevelés lehetőségének vizsgálatára, illetve gondozási hely megváltoztatásával kapcsolatos eljárási cselekmények elvégzésére. A gyámhivatal arról tájékoztatta a szülőket, hogy az átmeneti nevelés megszüntetése lehetőségének mérlegelése csak abban az esetben lehetséges, ha – tekintettel a családban továbbra is fennálló konfliktusokra, a gyermek veszélyeztetettségére – hétközbeni elhelyezést nyújtó általános iskolai kollégiumba kérik felvételét. A gyámhivatal ezzel párhuzamosan (figyelembe véve azt is, hogy szüleitől az együttműködésre egyértelmű megerősítést nem kapott) – a területi gyermekvédelmi szakszolgálat megkeresése útján – eljárt gondozási helyének soron kívüli megváltoztatása érdekében is. 
IV. A gyermekjogi képviselő tájékoztatása szerint az ügyben az érintett hatóságok (rendőrség, gyámhatóság) – a hozzájuk beérkezett jelzések alapján – a jogszabályoknak megfelelően jártak el. A gyermekotthon dolgozói és a gyám a konfliktust követően is folyamatosan keresték a kapcsolatot a gyermekkel és szüleivel, lehetőségeikhez képest próbálták végrehajtani a jogerős gyámhatósági határozatot, a kialakult konfliktust az intézmény munkatársai korrekten és mindenki számára megnyugtatóan próbálta kezelni. Álláspontja szerint két esetben merülhet fel probléma: az egyik az intézmény objektív felelőssége a gyermek személyes integritásának és testi épségének megóvása tekintetében; a másik a gyermekjóléti szolgálat esetmegbeszélésének szervezésével kapcsolatban.

V. A Gyermekotthontól és Budapest Főváros XIII. kerületi Polgármesteri Hivatala Gyámhivatalától 2012. július 9-10-én, telefonon kért tájékoztatás szerint időközben a gyermek hazagondozása megtörtént. Ugyanakkor – tekintettel arra, hogy a gyermek családi (sokszor a szülei sérelmére tettlegességig fajuló) konfliktusai (amely negatív kihatással van a nagykorúság küszöbén álló panaszos, kiváló tanulmányi eredményeket felmutató, kiskorú húgára is) nem csillapodtak, s várhatóan ismételten gyermekvédelmi intézkedés megtételére lesz szükség.

A vizsgálat megállapításai
A hatásköröm tekintetében
I. Az alapvető jogok biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságaimat az alapvető jogok biztosáról szóló 2011. évi CXI. törvény (Ajbt.) határozza meg. Az Ajbt. 18. § (1) bekezdésének l) pontja szerint az alapvető jogok biztosához bárki fordulhat, ha megítélése szerint közszolgáltatást végző szerv tevékenysége vagy mulasztása a beadványt tevő személy alapvető jogát sérti vagy annak közvetlen veszélyével jár (a továbbiakban együtt: visszásság), feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A Gyvt. 95. §-ának (1) bekezdése értelmében a megyei, a fővárosi és a megyei jogú városi önkormányzat köteles biztosítani az otthont nyújtó ellátást. Az Ajbt. és Gyvt. rendelkezései alapján az otthont nyújtó ellátás közszolgáltatás, a gyermekotthon pedig közszolgáltatást végző szerv. Az Ajbt. 20. § bekezdés 1) bekezdése szerint az alapvető jogok biztosa a hozzá benyújtott beadvány alapján vizsgálatot folytat, és az Ajbt-ben meghatározott intézkedést alkalmazza.

Az érintett alapvető jogok tekintetében
Az Alaptörvény B) cikk (1) bekezdése szerint Magyarország független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.
Az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni. „A tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni.” [Lásd: 6/1998. (III.11.) AB határozat,14/2004. (V.7.) AB határozat]
Álláspontom szerint a jogállamiság és a tisztességes eljárás követelményének nemcsak szabályozási szinten, de a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
Az Alaptörvény II. cikke szerint, minden embernek joga van az élethez és az emberi méltósághoz…” Az Alkotmánybírósági gyakorlat kiemeli, hogy a méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Emberi méltósága és élete 	mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit. A méltóság az embert megilleti bármely tulajdonságától függetlenül, pusztán azon az alapon, hogy él, és hogy ember. Ez az alapvető jog – oszthatatlan egységben az élethez való joggal – az alapjogi hierarchia legmagasabb fokán áll. 
Az Alaptörvény XVI. cikk (1) bekezdése rendelkezik a gyermeknek megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogáról. Az Alaptörvény nem határozza meg a gyermek fogalmát, azonban az ENSZ Gyermekjogi Egyezménye értelmében – melyet Magyarország is ratifikált, – gyermek az a személy, aki tizennyolcadik életévét nem töltötte be.
Az Alaptörvény XX. cikk (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van a testi és lelki egészséghez. Ez a jog nemcsak a betegellátáshoz kapcsolódó, törvényben meghatározandó egészségügyi szolgáltatások igénybevételére jogosít, hanem magába foglalja az emberi egészség kialakulását és megőrzését célzó állami intézkedéseknek az igénylését is. Ez a rendelkezés önmagában alanyi jogként értelmezhetetlen, azonban 	az Alaptörvényből eredően olyan állami kötelezettségként fogalmazódik meg, 	amelynek teljesítéséhez a törvényhozónak a testi és lelki egészség bizonyos területein 	alanyi jogokat kell meghatároznia.

Az ügy érdeme tekintetében
A beadványban foglaltak felvetették a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának sérelmét, amikor a Gyermekotthonban sérelmére – elmondása szerint – késsel fenyegetve bántalmazást követtek el, valamint akarata ellenére tartották az intézményben.
Az ombudsmani vizsgálatnak nem tárgya a konkrét esetben, a feltételezett abúzus megítélése, különös tekintettel arra, hogy rendőrségi eljárás is indult az ügyben, és a rendelkezésemre álló információk szerint nem történt bántalmazás. Azt azonban hangsúlyozom, hogy a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga egyúttal az államnak a gyermek személyiségfejlődése intézményes védelmére vonatkozó kötelességét is megalapozza. Ez a rendelkezés az állam kötelességévé teszi, hogy a gyermek személyiségfejlődéséhez szükséges védelmet és gondoskodást nyújtson, ami egyrészt vonatkozik az egyértelműen káros hatások távol tartására, másrészt magában foglalja azt, hogy az állam a gyermek személyiségét, így az egész jövendő életét meghatározó súlyos kockázatvállalást is elhárítsa. 
Az AJB-2227/2010. számú jelentésemben részletesen foglalkoztam a gyermekekkel szembeni rossz bánásmód egyes aspektusaival, melynek során kiemeltem, hogy a gyermekvédelmi jelzőrendszer feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése, vagyis minden olyan tényező feltárása és kiküszöbölése, amely a gyermek testi, értelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza. A veszélyeztetettség felismerése, a gyermekvédelmi jelzőrendszer működése különösen fontos a gyermekkel való rossz bánásmód eseteinek feltárásában, mivel az akár a gyermek életét vagy testi épségét is veszélyeztetheti közvetetten vagy közvetlenül. A jelzőrendszer megfelelő érzékenysége azért is fontos, mert a rossz bánásmód különböző eseteiben magas a látencia. 
A jelzőrendszer nem megfelelő működése, amelybe egyébként beleértendő a Gyvt. 17. § (4) bekezdése alapján a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében történő együttműködési és kölcsönös tájékoztatási kötelezettség is, kiemelten fontos ezen ügyben. 
Jelen esetben – álláspontom szerint – a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai a jogszabályoknak megfelelően jártak el, alapvető jogokkal összefüggő visszásságot nem okoztak. Nem tekinthető ugyanis sem a jogállamiság, sem a tisztességes eljárás követelménye, sem a védelemhez és a gondoskodáshoz való jog sérelmének a panaszos ügyében eljárt szervek jogalkalmazás gyakorlata, mert döntéseik során a gyermek mindenek felett álló érdekét tartották szem előtt.
Mindemellett felhívom a figyelmet a 2011-ben indult www.gyermekbantalmazas.hu honlapra, amelyen megtalálható szakmai anyagok, amelyek a gyermekvédelmi szakemberek számára hasznosak lehetnek a bárminemű bántalmazás felismeréséhez, megelőzéséhez, hatékony, gyermekközpontú kezeléséhez. Hasonlóan fontosnak tartom felhívni a figyelmet az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium által 2004-ben kiadott – „A gyermekvédelmi feladatot ellátó szervek szerepe és felelőssége a gyermekbántalmazás és elhanyagolás megelőzésére és kezelésére” című – módszertani füzetre. Valamint arra, hogy az arra hivatott gyermekjogi képviselőkön túl, a Hivatalommal együttműködő Kék Vonal Gyermekkrízis Alapítvány (http://kek-vonal.hu) olyan ingyenesen hívható, anonim (116 111) segélyvonalat működtet, ahol a gyermekek segítséget, tanácsot kaphatnak kérdésük, problémájuk megoldására.

Intézkedésem
Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom során a panaszos alapvető jogaival összefüggő visszásságot nem tártam fel, külön intézkedést nem kezdeményezek.

Budapest, 2012. július 24.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.