Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-3765/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Tóth László
Az eljárás megindulása
	2011. év szeptemberében hivatalból vizsgálatot indítottam a Magyar Honvédség és az egyes rendvédelmi, és a mentésben, illetve kárelhárításban részt vevő egyéb szervek, a katasztrófahelyzetek kezelése során a leginkább kiszolgáltatott társadalmi csoportok, valamint a mentésben, illetve kárelhárításban résztvevő állomány alapvető jogaival kapcsolatban. 
A vizsgálat lefolytatása érdekében a fenti feladatok végrehajtásával összefüggésben az érintett állomány részéről megfogalmazódott (védőfelszerelésre, ellátásra, pihenőidőre, a túlszolgálat elszámolására, más szervekkel való együttműködéssel kapcsolatos) panaszokra, az jellegű ilyen panaszok elintézésre vonatkozóan tájékoztatást kértem az országos rendőrfőkapitánytól, a Katasztrófavédelmi Főigazgatótól, a Honvéd Vezérkar főnökétől, a Büntetés-végrehajtás országos parancsnokától, valamint az érintett érdekvédelmi szervezetek vezetőitől. 
Fentieken túl – különös figyelemmel arra, hogy működésem során kiemelt figyelmet fordítok a védendő csoportok (gyermekek, idősek, fogyatékosok) jogainak érvényesülésére –tájékoztatását kértem arról is, hogy ezekre a csoportokra vonatkozóan rendelkeznek-e a katasztrófahelyzetekben alkalmazandó speciális szabályokkal, eljárási renddel. Továbbá miként oldják meg a különleges bánásmódot igénylő személyekkel (pl. a kísérő nélküli kiskorúval, a siket, a láthatóan zavart személyekkel, kerekesszéket használókkal) a kommunikációt, illetve az egyéb mentési manővereket. Választ vártam azzal összefüggésben is, hogy milyen mértékben jelennek meg a fenti csoportok sajátosságai az állomány képzésében.

Érintett alkotmányos jogok
–	 a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”(Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
–	 a hátrányos megkülönböztetés tilalma: „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”(Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés)
–	 az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása az állam elsőrendű kötelessége”.)
–	 az élethez, emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.”)

A megállapított tényállás
A fent jelzett szervek és szervezetek vezetőitől az alábbi kérdések megválaszolását kértem:
1.	Érkeztek az állomány részéről panaszok a feladat végrehajtásával összefüggésben
a.	a védőfelszerelésre?
b.	ellátásra?
c.	pihenőidőre?
d.	túlszolgálat elszámolására?
e.	más szervekkel való együttműködéssel kapcsolatban?
2.	Miként kerültek az ilyen panaszok elintézésre?
3.	Fentieken túl, különös figyelemmel arra, hogy működésem során kiemelt figyelmet fordítok a védendő csoportok (gyermekek, idősek, fogyatékosok) jogainak érvényesülésére, ezért tájékoztatását kérem arról is, hogy ezekre a csoportokra vonatkozóan rendelkeznek-e a katasztrófahelyzetekben alkalmazandó speciális szabályokkal, eljárási renddel, továbbá miként oldják meg a különleges bánásmódot igénylő személyekkel (pl. a kísérő nélküli kiskorúval, a siket, a láthatóan zavart személyekkel, kerekesszéket használókkal) a kommunikációt, illetve az egyéb mentési manővereket?
4.	Válaszát várom azzal összefüggésben is, hogy milyen mértékben jelennek meg a fenti csoportok sajátosságai az állomány képzésében?

A Honvéd Vezérkar főnökének tájékoztatása szerint a Magyar Honvédség a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. tv. 70. (1) bekezdés h) pontja alapján teljesíti hozzájárulási kötelezettségét a katasztrófavédelmi feladatok területén. A kirendelt erők irányítása, vezetése minden esetben a hónvédelemről és a Magyar Honvédségről szőlő 2004. évi CV. törvény, a katasztrófák elleni védekezés feladatairól és irányításáról szóló 1999. évi LXXIV. törvény, illetve a Honvédelmi Katasztrófavédelmi Rendszer ágazati jogszabályaiban rögzített irányítási rendjének megfelelően valósult meg.
A katasztrófavédelmi tevékenységek során a Magyar Honvédség erői feladataikat 24 órás váltásban, más társszervhez történő át-alárendelés nélkül, saját kötelékeikben, a beavatkozást irányító szervek igénye ás a helyi védelemvezetés szakmai irányításával hajtották végre.
Az elmúlt évben a Magyar Honvédség (továbbiakban: MH) három alkalommal működött közre katasztrófahelyzetek kezelésében. Két alkalommal árvíz elleni védekezésekben, egy alkalommal pedig a vörösiszap katasztrófáva1 összefüggő mentési- ás helyreállítási feladatok végrehajtásában vett részt, a 2010. május 17-25 közötti árvíz elleni védekezésekbe 442 fő; a 2010. június 1-11. közötti árvíz elleni védekezésekbe 3820 fő került bevonásra; 2010. október 5. - december 23. közötti vörösiszap katasztrófával összefüggő feladatok végrehajtásában 2217 fő (amelyből egy időben maximálisan 547 fő) került bevonásra,
A Honvédelmi Katasztrófavédelmi Rendszer (a továbbiakban: HKR) működtetésével biztosította az MH a gyors, szervezett, tervszerű reagálását, a kirendelt erők folyamatos vezetését, logisztikai biztosítását, a védekezésekben jelentkező feladatok eredményes kezelését, a résztvevők munkafeltételeinek, munkavédelmi-, egészség- és járványügyi, pszichológiai szükségleteinek biztosítását.
Az árvíz elleni védekezések során a MH erői és eszközei a védekezést irányító állami szervek felkérése alapján 2010. május 17-25. és 2010. június 01-11. közötti árvízi védekezés során az alábbi feladatokat hajtották végre:
A 2010. május 17-25 közötti időszakban élet és vagyonmentés; homokzsáktöltés és gát-megerősítés; üzemanyag-ellátás (ANTENNA HUNGARIA Zrt. Kab-hegyi Közszolgálati Műsorszóró Állomás).
A 2010.június 1-11. közötti időszakban élet- és vagyonmentéssel kapcsolatos feladatok (kitelepítés és személyerős anyagszállítás, gát-megerősítési feladatok (homokzsáktöltés, erődítés, vasúti töltés megerősítés); légi-, vízi- ás földi szállítási feladatok, ellátási feladatok (ellátó pontok üzemeltetése, a védekezésben résztvevő nem katonai állomány részére 2 X 500 fő ellátására alkalmas kapacitással); készenléti feladatok (a mentési, kitelepítési feladatok végrehajtására); egészségügyi feladatok végrehajtása; Mobil Pszichológia Csoportok működtetése; fertőtlenítéshez szükséges anyagok átadása más szervek részére; pihentetéshez szükséges felszerelések biztosítása a rendvédelmi szervek állományának (7000 db ágybetét, 3000 takaró). 
A vörösiszap katasztrófával összefüggő feladatok végrehajtása során légi szállítási feladatok (23 fő sérült szállítása budaörsi repülőtérre ebből 8 fő éjszaka); folyamatos (nappal és éjszaka) légi felderítés; készenlét további légi szállítási feladatok végrehajtására (6 db helikopter); sérültek ellátása (Honvédkórház – Állami Egészségügyi Központ); radiológiai mérések és vegyi mintavételezések; helyszíni készenlét kitelepítési feladatok biztosítására (3000 fő egyidejű kimenekítésére és 4000 db tábori ágy és a hozzá tartozó 8000 fektető anyagot (lepedő és takaró) biztosítottak); részvétel a katasztrófa következményeinek felszámolásában; mentesítési feladatok végrehajtása; vörös iszap és a romok kézi munkával történő eltávolítása, elszállítása, épületek, udvarok, utak megtisztítása, egyéb létesítmények kármentesítése, ingóságok mentése, valamint gipszszórással a talaj és a Marcal folyó mentesítése; megsemmisült közúti híd ideiglenes pontonhíddal való pótlása, majd új híd építése; a fedél nélkül maradt családok számára 6 db szolgálati lakás felújítása ás további mintegy 70 db Üresen álló lakó ingatlan felajánlása más helyőrségekben; 15 kamionnyi anyag tárolására alkalmas raktározási kapacitás kialakítása nemzetközi segélyszállítmányok fogadására.
Az MH felső- és közép szintű vezetése szintjén vonalas- és mobiltelefonon, telefaxon és belső informatikai rendszereken, továbbá a BM OKE által működtetett NEOPVIR-en, valamint E-mail üzeneteken keresztül tartotta a kapcsolatot a végrehajtó, valamit együttműködő szervezetekkel.
Az árvíz elleni védekezése során a legfőbb információtovábbítási eszköz a mobiltelefon volt. A kirendelt parancsnok a kárhelyszínen a védelemirányító vízügyi szakemberrel személyesen, a Megyei Védelmi Bizottsággal az általa delegált összekötőn keresztül, telefonon tartott fenn kapcsolatot.
A vörösiszap katasztrófával összefüggő feladatok végrehajtásában: a kárhelyi kommunikáció EDR rádióval, kiegészítő eszközként mobiltelefonok alkalmazásával valósult meg.
A Megyei Védelmi Bizottság, majd, később a kormánybiztos által kirendelt felsőszintű katasztrófavédelmi Vezető (Újjáépítési Kormányzati Koordinációs Központ), a helyszíni katonai parancsnokon keresztül irányította a mentési munkálatokba bevont személyi állományt.
Az árvíz elleni védekezésekben a MIH Katasztrófavédelmi Operatív Bizottság a Megyei Védelmi Bizottság Titkáraival közvetlen EDR kapcsolatban volt, amely lehetőséget nyújtott a döntés előkészítés során a közvetlen információcserére. A Katasztrófavédelmi Operatív Csoportok, valamint a helyszíni Operatív Csoport esetében az EDR rádiók biztosítottak voltak.
A vörösiszap katasztrófával összefüggő feladatok végrehajtásában: az EDR összeköttetés biztosított volt a kárelhárítást szervezők, végrehajtók, a rendvédelmi szervek, valamint a kirendelt katonai szervezet között, ami segítette mind a szervezési, mind a helyszíni irányítási fejadatok operatív koordinálását.
Az árvíz elleni védekezés során MH az országos felső szintű vezetést biztosító KKB Operatív Törzsébe 1 fő szakértőt, a KKB Munkabizottságaként működő Országos Műszaki Irányító Törzs (OMIT) állományába 1 fő szakértőt delegált.
A helyszíni együttműködés során, a közös törzsek munkájában a Megyei Védelmi Bizottságokba delegált MH képviselő, az illetékes Hadkiegészítő Parancsnokság képviselője, valamint a helyszíni katonai parancsnok vett részt.
A vörösiszap katasztrófával összefüggő feladatok végrehajtása során Az MH a KKB Operatív Törzs állományába 1 fő szakértőt delegált.
A kárhelyszínen a tervező, szervező tevékenységekben a Megyei Védekezési Munkabizottságban, illetve a Védekezést Irányító Törzsben a helyszíni katonai parancsnok vett részt.
A MH különleges képességeinek ás alkalmazhatóságának köszönhetően szorosan együttműködött a helyszíni védekezési munkálatokat irányító szervezetekkel, a rendvédelmi ás katasztrófavédelmi szervezetekkel.
A helyszínen felmerülő igények a Katasztrófavédelmi Operatív Csoportokon keresztül a Katasztrófavédelmi Operatív Bizottsághoz érkeztek, amelyek továbbításra kerültek a KKB Operatív Törzs felé, ahol az országos szintű lehetőségek és képességek felmérése után született döntés az igények teljesítésére.
Az MH a döntés megszületése után minden esetben teljesítette a KKB által jóváhagyott igényeket, kéréseket.
A HM Védelmi Hivatal, a védelmi igazgatás rendszerén folyamatosan kapcsolatot tartott az érintett Megyei Védelmi Bizottságok titkáraival, akikkel együttműködve az igények megfogalmazása után szinte azonnal megkezdődött az előkészítő munka.
Az MH katasztrófavédelmi feladatait „hozzájárulási” kötelezettsége, valamint speciális képességeinek megfelelően, minden esetben az irányító-, közreműködő szervekkel, szervezetekkel együttműködve, közösen hajtotta végre.
A feladatokban részt vett katonák szolgálati panaszt nem nyújtottak be, erre vonatkozóan intézkedés nem történt.
A Magyar Honvédség a védendő csoportokra és a különleges bánásmódot igénylő személyekre vonatkozóan nem rendelkezik a katasztrófahelyzetekben alkalmazandó speciális szabályokkal, eljárási renddel. A kirendelt erők ilyen esetekben tevékenységüket a segélyszervezetekkel együttműködve, illetve a helyi katasztrófavédelmi szakemberek iránymutatása alapján végzik.
A katasztrófahelyzetek felszámolására kijelölt erők képzésében nem szerepel a védendő csoportokra én a különleges bánásmódot igénylő személyekre vonatkozó eljárásrend témaköre.
A büntetés-végrehajtási szervezet részvételére katasztrófahelyzetek kezelésében, illetve annak következményeinek felszámolásában utoljára a 2010. május-júniusi árvízi védekezés során volt szükség.
A Büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a felsorolt szempontrendszer alapján intézkedett annak felmérésére, hogy az árvízi védekezésben részt vett büntetés-végrehajtási intézetek, intézmények személyi- és fogvatartotti állománya körében történt-e a vizsgálat tárgyában panasz benyújtás a bv. szerv vezetője felé. A felmérés alapján megállapítható, hogy panasz előterjesztésére egyáltalán nem került sor, a védekezésben részt vevő állomány jogai maradéktalanul érvényesültek.
Az országos rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint az érintett mentési, valamint kárelhárítási feladatok végrehajtásában részt vevő állomány részéről szolgálati panasz előterjesztésére a megkeresés 1. pontjában meghatározott tárgykörök kapcsán nem került sor.
Az érintett rendőri szervek túlnyomórészt arról számoltak be, hogy az állomány a helyszínen sem jelezte, hogy probléma merült volna fel a védőfelszerelés, ellátás, pihenőidő vagy a társszervekkel való együttműködés vonatkozásában, egyes szervek tájékoztatása szerint azonban bizonyos esetekben nem volt teljes mértékben megoldott a szükséges feltételek zökkenőmentes biztosítása pl. az élelmiszert szállító gépjármű az árvíz miatti útlezárások miatt csupán késéssel tudta az élelmiszer leszállítását elvégezni). Az állomány felmerülő panaszait a helyszíni munkálatokban résztvevő, az állomány koordinációjáért felelős parancsnokok a munkavégzés helyszínén igyekeztek orvosolni, melyhez jelentős segítséget kaptak az adott település vezetőitől, állampolgáraitól, az egészségügyi szolgálatoktól.
A Rendőrség alapvetően rendelkezik a rendőri munka ellátásával járó munkakörnyezeti kockázatok minimalizálását biztosító egyéni védőeszköz-rendszerekkel (p1. fejvédelem, arcvédelem, hallásvédelem, légzésvédelem, testvédelem), amelyek döntő többsége a mentési és kárelhárítási munkálatokban is biztonsággal alkalmazható. Ugyanakkor az általános tapasztalat szerint minden egyes létező kockázat azonnali elhárítására felkészülni nem lehet, Így egy – a megszokottól eltérő – veszélyhelyzet kivédéséhez szükséges védőeszközök beszerzés bizonyos időt vehet igénybe.
A mentési és kárelhárítási munkálatokban résztvevő rendőri állomány egyéni védőfelszereléssel történő ellátása miatt tett észrevételek jelentős hányada a védőfelszerelések méreteivel (ergonómiai megfelelőségével) volt kapcsolatos, e problémák orvoslására az eszközök cseréjével került sor.
A „természeti katasztrófák megelőzésére, elhárítására, következményeinek felszámolására kialakított rendszerek” témakörében 2010. november – 2011. január között az Állami Számvevőszék ellenőrzést folytatott. Előzetes jelentése szerint az ellenőrzött időszakban (2008-2010.) az ORFK árvízi védekezéssel kapcsolatos feladatellátása során szakmai hiányosságot nem tapasztalt.
A Független Rendőr Szakszervezet az árvízi védekezéssel kapcsolatban logisztikai jellegű problémákra mutatott rá, a felvetések kivizsgálása megtörtént, annak eredményéről a szakszervezet tájékoztatást kapott. 
A Borsod-Abaúj-Zemplén megyei árvízi védelemben részt vevő rendőri állomány természetbeni ellátásáról az ORFK gazdasági igazgatója jelentést készített az Országos rendőrfőkapitány részére. A jelentés másolatát mellékelten megküldöm. Ezen árvízi mentés kapcsán indokolt kitérni arra, hogy a mentés kapcsán kezdetben az információ hiánya okozott problémát. Az állomány nagy része nem vitt magával váltás fehérneműt, illetve felsőruházatot, tekintettel arra, hogy az első jelzések értelmében 24 órás alkalmazásra került volna sor. A szükséges ruházat pótlására az érintett rendőri szervek a hozzátartozókat arra kérték, hogy egyénenként egy névvel ellátott kisebb táskában készítsenek össze váltásra alkalmas ruhaneműt és a rendőrkapitányságokra adják le. Ezek helyszínre történő elszállítása azonban már nem volt szükséges, mivel az állomány visszarendelésről született döntés.
2011-ben a Debreceni Katonai Ügyészség megkeresése alapján jutott Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság tudomására, hogy a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei árvíz kapcsán az állomány ellátásának hiányosságai miatt tett állampolgári bejelentés alapján — feljelentés-kiegészítés keretében – vizsgálat lefolytatására került sor. Az elöljárói gondoskodás elmulasztásának vétsége miatt tett feljelentést a Debreceni Katonai Ügyészség 2011. április 15-én kelt, B.IX.81/201 1. számú határozatával elutasította. A határozat ellen a feljelentő panasszal élt, melyet a Katonai Főügyészség 2011. május 12- én kelt, Bf.VI.232/20 11. számú határozatával elutasított.
A vörösiszap által okozott ipari katasztrófa helyszínén végrehajtott megelőző jellegű terület-kiürítést a Készenléti Rendőrség végezte el. A Tettrekész Magyar Rendőrség Szakszervezete több alkalommal kifogásolta a védőeszközök mennyiségét és minőségét, azonban e kifogások minden esetben alaptalannak bizonyultak, sok esetben a Rendőrség járványügyi és közegészségügyi felügyelője által javasolt szintet meghaladó minőségű védőeszközöket biztosítására került sor az állomány részére. A hivatalos álláspont szerint a védőeszközök korlátlan mennyiségben álltak az érintettek rendelkezésére.
A Független Rendőr Szakszervezet Készenléti Rendőrség Intézményi Választmányának elnöke írásban kérte annak kivizsgálását, hogy a Készenléti Rendőrség katasztrófa helyszínére vezényelt állománya megfelelő védőfelszereléssel volt-e ellátva. A Készenléti Rendőrség tájékoztatása szerint a mentés idején a teljes személyi állomány tekintetében rendelkezésre állt a megfelelő mennyiségű és minőségű védőfelszerelés. Az állomány tagjai olyan védőeszközökkel rendelkeztek, amelyek alkalmasak valamennyi jelenleg ismert veszélyeztető tényező elleni megfelelő védelem biztosítására, az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés feltételeinek megteremtésére. Az érintett állomány esetleges orvosi ellátása érdekében a Készenlét Rendőrség Humánigazgatási Szolgálat Egészségügyi és Pszichológiai Osztály állománya 1 db mentőgépjárművel, 1 fő orvossal és 3 fő asszisztenciával a helyszínre települt.
A különösen védett csoportokkal kapcsolatos katasztrófahelyzetben követendő külön eljárási rend meghatározására sem jogszabályi, sem pedig közjogi szervezetszabályozói szinten nem került sor.
Az érintett rendőri szervek rendelkeznek az önkormányzatok Veszély-elhárítási Alaptervéhez kapcsolódó Veszély-elhárítási Feladattervvel, a készenlétbe helyezésre, illetve az állomány értesítésére vonatkozó tervvel, ezen felül külön feladattervvel például a város területén található ún. „felsőküszöb besorolású” üzem területén bekövetkező baleset esetére. A készenlétbe helyezési tervek és a veszélyelhárítási feladattervek részletesen, szervezeti egységekre lebontva tartalmazzák a rendőri szerv feladatait, köztük a kialakult helyzet megoldásában résztvevő más hatóságokkal, szervezetekkel történő együttműködést is.
Ezen tervek sem tartalmaznak a gyermekekkel, idősekkel, fogyatékosokkal kapcsolatos speciális szabályokat, ugyanakkor előírják, hogy ipari baleset bekövetkezése esetén nemcsak a területen levő lakóházak, hanem az ott álló elhagyatott (régi laktanya) épületek átvizsgálására is intézkedni kell az ott tartózkodó hajléktalanok, esetleg ott játszó gyermekek stb. felkutatása céljából.
A speciális helyzetek gyakorlását szolgálja azonban, hogy a nagyobb városokban a Helyi Védelmi Bizottság Elnöke minden évben védekezési gyakorlatot rendel el, mely az érintett szervek közreműködésével valósul meg. E gyakorlatok első, elméleti része alkalmával a szervezetek jelen lévő képviselői előadják a feltételezett esemény esetén teendő intézkedéseiket, a felmerült kérdéseket tisztázzák, szükség esetén terveiket pontosítják. Példaként említhető a Székesfehérváron az idei évben megtartott gyakorlat, melynek alkalmával is felmerült egy, a megkeresésben írtakhoz köthető probléma, nevezetesen a kitelepítendő területen lakó idősek, önmaguk ellátására nem képes személyek, gyermekek kérdése. A gyakorlaton részt vett Székesfehérvár Megyei Jogú Város Okmányirodájának képviselője, aki tájékoztatást adott arról, hogy a területen lakók névjegyzékét (családregisztert) gyakorlatilag perceken belül elő tudják állítani nyomtatott formában. A tisztiorvosi szolgálat tájékoztatása szerint ezen adatok és a területileg illetékes háziorvosok saját nyilvántartásai alapján megállapítható az ott lakó idősek, ápolásra szorulók, fogyatékkal élők száma és lakcíme, akikkel összefüggésben így az állapotukra is figyelemmel a további intézkedéseket meg lehet tenni. Ezen személyekkel a kapcsolatfelvétel, nevezettek szállítása, stb. elsősorban az eljáró szervek és személyek együttműködésével (orvos, ápoló, tolmács, jeltolmács, mentős, rendőr, stb.) történik, illetve történne meg.
A jelenlegi feltételek között különleges bánásmódot igénylő személyekkel történő kommunikáció, illetve az egyéb mentési manőverek végrehajtása megfelelő módon a szükséges kompetenciával rendelkező társszervek bevonásával oldható meg.
Az országos rendőrfőkapitány rámutatott, hogy a rendőri intézkedések vonatkozásában alapvető követelmény, hogy a védendő csoportok tagjaival kapcsolatban az állomány megfelelő gondossággal járjon el. A közép- és felsőfokú rendőri képzésen túlmenően az intézkedéstaktikai képzések és kommunikációs tréningek alkalmával az állomány ennek érdekében külön felkészítésben részesül, intézkedéstaktikai oktató, pszichológus, illetőleg szükség esetén külső szakemberek (pl.: jeltolmács) bevonásával.
A katasztrófavédelmi főigazgató tájékoztatása szerint a tűz- és káresetek, műszaki mentések, a bekövetkezett katasztrófák (ár- és belvizek, vörösiszap-katasztrófa stb.) felszámolása során, kihirdetett veszélyhelyzet esetén a mentésben, kárfelszámolásban, helyreállításban részt vevő állomány részére a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 88. §-ban foglaltaknak megfelelően a túlszolgálati díjakat munkáltató minden esetben kifizette.
Az állomány részéről nem érkeztek panaszok a mentésben, kárelhárításban történt részvételt követően a védőfelszereléssel, az ellátással, a pihenőidővel, a túlszolgálat elszámolásával, más szervekkel való együttműködéssel kapcsolatban.
A tűz elleni védekezésről, a műszaki mentésről és a tűzoltóságról szóló 1996. évi XXXI. törvény 47. (1) bekezdés f.) pontja által feljogosítottan, a tűzvédelmi bírságnak, valamint a biztosítók tűzvédelmi hozzájárulásának a központi költségvetésbe történő befizetése és elszámolása rendjéről, valamint felhasználásának és ellenőrzésének módjáról szóló 180/1998. (XI. 6.) Korm. rendelet alapján, a tűzoltóságok technikai fejlesztése során a tűzoltóságok megfelelő egyéni védőfelszerelésekkel történő ellátásához a fenntartó önkormányzatok mellett, központi támogatás formájában, a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság egyedi elbírálási rendszerben hozzájárul.
A katasztrófavédelmi főigazgató tájékoztatása alapján központi pályázati rendszer szavatolta, hogy csak jó minőségű, megfelelő védettséget nyújtó, a biztonságra vonatkozó szabványoknak és szakmai előírásoknak eleget tevő védőfelszerelés és eszköz kerüljön a tűzoltók részére átadásra.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. A 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 16. § (2) bekezdés értelmében pedig az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Az Obtv. 29. §-a meghatározza a hatóság fogalmát, az (1) bekezdés c) pontja értelmében a Magyar Honvédség, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság, az Országos Rendőr-főkapitányság, a Büntetés Végrehajtás Országos Parancsnoksága hatóságnak minősül, így tevékenységének vizsgálata ombudsmani hatáskörbe tartozik.

II. Az alkotmányos jogok tekintetében
Az országgyűlési biztos – amint erre már számos jelentésemben is felhívtam a figyelmet – egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazza az alapjog-korlátozás alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket. [Jellemzően az ún. szükségességi-arányossági tesztet, a nem alapvető joggal összefüggő hátrányos megkülönböztetés esetén az ésszerűségi tesztet, a tulajdonjog korlátozása esetén pedig közérdekűségi tesztet.]
1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság már működése első éveiben elvi éllel állapította meg, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. [9/1992. (I. 30.) AB határozat] Az irányadó alkotmánybírósági tézis szerint a jogállamiság elvéből folyó követelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket. [56/1991. (XI. 8.) AB határozat] 
2. Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Állami szemszögből létezik az alapjogoknak egy objektív intézményvédelmi oldala: az egyén alanyi jogának biztosításával, védelmével és érvényesülésével összefüggő tágabb értelemben vett pozitív állami kötelezettségeket összefoglalóan objektív állami intézményvédelmi kötelezettségnek nevezzük. Lényeges azt is leszögezni, hogy az állami intézményvédelmi kötelezettség tipikusan nem keletkeztet az egyén oldalán alanyi jogokat, és az egyén részéről nem is kényszeríthető ki.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint, az állam részéről garanciális feladatai ellátásához szükséges, hogy az egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket nemcsak önmagukban, az egyes egyedi igényekhez kapcsolódóan védje, hanem a többi alapjoggal összefüggésben kezelje. Az intézményvédelem a gyakorlatban tehát többet jelent, mint az adott jog objektív oldalával összefüggő pozitív állami cselekvés, a védelemnek az alapjogokhoz kapcsolódó értékekre is ki kell terjednie. Az Alkotmánybíróság megállapította azt is, hogy az életvédelmi kötelezettség az Alkotmány 8. § (1) bekezdésének és az 54. § (1) bekezdésének együttes értelmezéséből következik. Az állam elsőrendű és alapvető fontosságú kötelezettsége az emberi élet védelme: nemcsak egyedi szinten, hanem általában az emberi életet és létfeltételeket kell védenie.
Ahogyan arra már egy korábbi, átfogó jelentésemben is utaltam, egyértelműen megállapítható, hogy az államot objektív életvédelmi kötelezettség terheli a természeti katasztrófák következményeinek kezelése, káros hatásainak enyhítése, amennyiben lehetséges megelőzése vonatkozásában az ezzel összefüggő jogi szabályozás és jogintézmények kidolgozása, a közigazgatási szervezetrendszer megfelelő kialakítása és működtetése útján. E védelmi kötelezettség ugyanakkor nem tekinthető abszolút jellegűnek, az érvényesülés biztosítása tekintetében más jogok mérlegelésére is lehetőség van, egyúttal az állam mindenkori gazdasági teherbíró képessége is befolyásolja a védelem szintjét. [AJB-3157/2010. sz. jelentés]
Egy másik releváns ombudsmani jelentésben pedig azt is hangsúlyoztam, hogy az állam életvédelmi kötelezettsége nem csupán kifelé, a polgárok irányában áll fenn, hanem befelé, azon intézmények, szervek dolgozói felé is, akik életük, testi épségük kockáztatásával óvják a polgárok életét, javait. Az államnak következésképpen egyértelműen gondoskodnia kell a katasztrófavédelemben résztvevő szervek dolgozóinak fizikai védelméről, életük, egészségük és testi épségük megóvásáról, mindezek érdekében biztosítania kell számukra a megfelelő infrastrukturális, személyi és tárgyi feltételeket. [OBH 1259/2008. sz. jelentés]
3. „Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint egy jogszabály azáltal is megvalósíthat diszkriminációt és teremthet alkotmányellenes helyzetet, hogy különböző helyzetben lévőket kezel azonos módon. A megkülönböztetés indokolatlan hiánya az alkotmányos egyenlőség sérelméhez vezet [lásd pl. 1/1995. (II. 8.) AB határozat, ABH 1995, 31.; 42/2007. (VI. 20.) AB határozat, ABH 2007, 564.].”
 „Az Alkotmánybíróság következetes álláspontja szerint [9/1990. (IV. 25.) AB határozat, ABH 1990, 46, 48.; 21/1990. (X. 4.) AB határozat, ABH 1990, 73, 77-78.; 61/1992. (XI. 20.) AB határozat, ABH 1992, 280, 282.; 35/1994. (VI. 24.) AB határozat, ABH 1994, 197, 203.; 30/1997. (IV. 29.) AB határozat, ABH 1997, 130, 138.] a diszkrimináció csak az azonos helyzetben lévők által alkotott csoport tagjai egymáshoz viszonyított helyzetére vonatkozó jogi szabályozás tekintetében vizsgálható. A kifogásolt törvényi rendelkezés az Alkotmány diszkriminációt tiltó 70/A. §-át éppen azáltal sérti, és teremt alkotmányellenes helyzetet, hogy különböző helyzetben lévőket kezel azonos módon, amikor nem ad lehetőséget a kezdő egyéni vállalkozóknak, hogy ténylegesen elért magasabb jövedelmük után fizethessenek társadalombiztosítási járulékot. A szabályozás nem tesz különbséget a fiatalabb, pályája kezdetén álló egyéni vállalkozó és az idősebb korban vállalkozást kezdők között, valamint a vállalkozásuk kezdő évében is nyereségesen működő egyéni vállalkozók és a vállalkozás kezdő évében profitot termelni nem tudó egyéni vállalkozók között. Ez pedig a társadalombiztosítás pénzbeli ellátásainak igénybevételénél egyes egyéni vállalkozóknak jelentős hátrányt okozhat. A megkülönböztetés indokolatlan hiánya az Alkotmány 70/A. §-ában deklarált alkotmányos egyenlőség sérelméhez vezet.” [42/2007. (VI. 20.) AB határozat]

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. A katasztrófák elleni védekezés jogi alapja a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény.
A törvény alapján a védekezést és a következmények felszámolását az erre a célra létrehozott szervek és a különböző védekezési rendszerek működésének összehangolásával, valamint a polgári védelmi szervezetek, a hivatásos katasztrófavédelmi szervek, a hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a gazdálkodó szervezetek, a Magyar Honvédség, a rendvédelmi szervek és az állampolgárok, továbbá az állami meteorológiai szolgálat, az állami mentőszolgálat, az egészségügyi államigazgatási szerv, az önkéntesen részt vevő társadalmi szervezetek, valamint a civil és az erre a célra létrehozott köztestületek, továbbá a nem természeti katasztrófák esetén annak okozója és előidézője, az állami szervek és az önkormányzatok bevonásával, illetve közreműködésével kell biztosítani. 
Közvetlen katasztrófaveszély vagy katasztrófa esetén a Kormány az Országgyűlés és a köztársasági elnök tájékoztatása mellett intézkedik a Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek bevonásáról. A Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek védekezési tevékenységét a Kormányzati Koordinációs Bizottság hangolja össze. A megyei, fővárosi védelmi bizottság szervezi a közigazgatási szervek, a Magyar Honvédség, a rendvédelmi szervek és a társadalmi szervezetek területi szintű együttműködését.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény (a továbbiakban: Hvt.) 70. § (1) bekezdése a Honvédség feladatai között említi a hozzájárulást a katasztrófavédelmi feladatok megoldásához. A Hvt. 72. §-a értelmében e feladat teljesítésére alárendelt szervezeteitől legfeljebb 100 fő 21 napi időtartamot meg nem haladó igénybevételéről a Honvéd Vezérkar főnöke, az ezt meghaladó létszámú vagy időtartamú igénybevételről a honvédelemért felelős miniszter dönt. A 3000 főt meghaladó igénybevételről a honvédelemért felelős miniszter – a döntéssel egyidejűleg – az Országgyűlést tájékoztatja.
A honvédelmi ágazat katasztrófák elleni védekezésének irányításáról és feladatairól szóló 23/2005. (VI. 16.) HM rendelet meghatározza az országos katasztrófavédelmi rendszer részét képező, a honvédelmi ágazat katasztrófavédelmi feladatainak irányítására, végrehajtására, valamint az országos katasztrófavédelmi feladatokhoz való hozzájárulás érdekében létrehozott szervezet, a Honvédelmi Katasztrófavédelmi Rendszer felépítését és működését. A HM rendelet 15. § (3) bekezdése rögzíti, hogy a feladatok végrehajtásában csak a kijelölt és felkészített, munkavédelmi oktatásban részesített, a szükséges egyéni védőeszközökkel, egészségvédelmi felszereléssel ellátott erők vehetnek részt.
A természeti vagy más katasztrófákkal szembeni védekezés, ezek megelőzése és a bekövetkezett károk enyhítése területén számos olyan aspektus, kérdéskör van, amely egyértelműen szakkérdésnek tekinthető, így ezekkel összefüggésben értelemszerűen ombudsmani megállapítások nem tehetőek. Ennek értelmében nem feladatom, hogy a védekezés során hozott döntések, intézkedések szakszerűségét, hatékonyságát minősítsem, ezekkel kapcsolatban állást foglaljak. Hivatalból elrendelt vizsgálatom elsődleges célja mindezek figyelembe vétele mellett éppen annak az áttekintése volt, hogy a honvédség milyen módon, eszközökkel és személyi állománnyal vett részt a vörösiszap-katasztrófa következményeinek elhárítását célzó munkálatokban, ennek során pedig – a körülményekhez képest – a mentesítésben résztvevő állomány számára rendelkezésre állt-e megfelelő, méltó pihenési lehetőség, elhelyezés, illetve munkakörülmények, továbbá a feladatuk ellátása során jogaik esetlegesen sérülhettek-e.
A Magyar Honvédség, valamint az egyes rendvédelmi, és a mentésben, illetve kárelhárításban részt vevő egyéb szervek katasztrófahelyzetek kezelése során kialakított együttműködésével kapcsolatos kérdéseket egy külön, hivatalból folytatott vizsgálatomról szóló jelentésben tekintem át. [AJB-3764/2011. sz. jelentés]
2. A beérkezett válaszok alapján megállapítható, hogy amíg a Honvéd Vezérkar Főnöke, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgató, az Országos Rendőrfőkapitány, illetve a Büntetés Végrehajtás Országos Parancsnoka tájékoztatása alapján szolgálati panasz a megkereséssel érintett tárgykörben nem érkezett, az érdekvédelmi szervezetek több visszásságról is beszámoltak, mind az ellátás, védőfelszerelés, hiányosságaira, mind pedig a túlszolgálat elszámolására, illetve a háttérként szolgáló jogszabályok elégtelenségére vonatkozóan.

Összegezés
A megkeresett honvédelmi és büntetés-végrehajtási szakszervezetek megerősítették azt a hivatalos tájékoztatást, miszerint a katasztrófahelyzetek kezelése során szolgálatot ellátó állomány részéről a vizsgált témakörökben panaszt nem regisztráltak ilyen jellegű bejelentés irányukba nem érkezett. A Magyar Honvédség tapasztalat-feldolgozó rendszerén belül beérkezett úgynevezett megfigyelések nem minősülnek szolgálati panasznak, természetesen lehetnek átfedések a megfigyelésként iktatott (pl. felszerelés hiányosságaira vonatkozó) a rendvédelmi szervekként viszont panaszként megjelenő jelzések között.
A rendőrszakszervezetek részéről előadott sérelmek, a felszerelés, ellátás, pihentetés hiányosságaira, a panaszok kivizsgálásának elmaradására utaló jelzések, és a hivatalosan az ORFK részéről érkezett tájékoztatás között ellentmondás mutatkozik, amely az állományon belül megfogalmazódó panaszok kezelésének hiányosságaira utalhat.
A katasztrófahelyzetek felszámolására kijelölt erők képzésében, eljárási rendjében a védendő csoportokra vonatkozó speciális szabályok nem szerepelnek, a vizsgált időszakban az ilyen helyzeteket a szükséges kompetenciával rendelkező társszervekkel együttműködésben oldották meg.
A vizsgálat megállapításai alapján szükség lehet az állományon belül megfogalmazódó panaszok kezelési módjának felülvizsgálatára, feloldandó a hivatalosan (szolgálati úton) meg nem jelenő ismert, az érdekvédelmi szervezetek tájékoztatása alapján azonban létező visszásságok vonatkozásában megjelenő ellentmondást.
Kiemelt fontosságú, hogy akár a katasztrófavédelmi törvényben, de különösen az állomány képzésében, a katasztrófahelyzetek megoldása során alkalmazott eljárási rendben megjelenjenek a védendő csoportok speciális problémáinak kezelésére vonatkozó szabályok.

Intézkedéseim
Vizsgálatom megállapításaimra hivatkozva, az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem a Honvéd Vezérkar főnökét, az országos rendőrfőkapitányt, a Büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, valamint az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatót,
– vizsgálják felül, hogy a vezetésük és irányításuk alá rendelt állomány részéről érkező panaszok benyújtásának, kivizsgálásának jelenlegi rendje megfelelő hatékonysággal biztosítja-e az alapvető jogok érvényesülését;
– vizsgálják meg, hogy a védendő csoportok (gyermekek, idősek, fogyatékosok) jogainak érvényesülésére vonatkozó speciális szabályok és eljárási rend miképpen jelenhetne meg a jelenlegi szabályozásban, illetve ezzel összefüggésben hogyan lehetne a fenti csoportok jelentette sajátosságokat az állomány képzésében is megjeleníteni.

Budapest, 2011. november 16.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.