Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 2600/2011. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin
Az eljárás megindulása
A magyar állampolgárságú panaszos azért fordult hozzám, mert a BM Bevándorlási Hivatal tájékoztatása szerint a négy kiskorú gyermekének az Amerikai Egyesült Államokban történt születését – előre nem látható ideig – azért nem lehet Magyarországon anyakönyvezni, mert a szülőknek az Egyesült Államokban kötött házasságát Magyarországon nem regisztráltatták. A panaszos sérelmezte, hogy kiskorú gyermekei a magyar nyelvű születési anyakönyvi kivonat hiányában semmiféle személyazonosításra, illetve a magyar állampolgárságuk igazolására alkalmas okmányt sem kaphatnak, így még az ingyenes közoktatáshoz, és a társadalombiztosítási ellátásokhoz sem férnek hozzá. Azt is kifogásolta, hogy a Bevándorlási Hivatal veszprémi kirendeltsége – mint első fokú idegenrendészeti hatóság – az ő magyar állampolgárságára hivatkozva, a négy kiskorú gyermeke számára semmiféle, a külföldiek jogszerű magyarországi tartózkodását igazoló okmányt sem volt hajlandó kiállítani.

A megállapított tényállás
A panaszos 1995. március 16-án, az Egyiptom chicagói konzulátusán házasságot kötött egy egyiptomi állampolgárral. A házasságból négy közös gyermek származik, akik az Egyesült Államok területén születtek, amelynek állampolgárságát mindannyian megszerezték.
A család kezdetben az Egyesült Államokban élt, majd a panaszos férjének döntésére 2009 szeptemberében Egyiptomba, a Kairó közelében lévő Október 6 nevű városba költöztek. Miután sem a panaszos, sem az Egyesült Államokban felnőtt gyermekei nem tudtak az új környezetbe beilleszkedni, illetve a szülők házassága is megromlott, a panaszos és gyermekei, egyiptomi otthonukat elhagyva, 2011. január 18-án Magyarországra utaztak. A panaszos a Magyar Köztársaság, a négy gyermek az Egyesült Államok illetékes hatóságai által kiállított útlevéllel érkezett az országba.
A panaszos 2011. január 28-án Taliándörögd polgármesteri hivatal anyakönyvvezetőjénél benyújtotta a négy kiskorú gyermeke születésének hazai anyakönyvezése iránti kérelmét. Az iratokat a Bevándorlási Hivatalban 2011. február 3-án iktatták. Néhány héttel később, a hazai anyakönyvezési eljárásban a Bevándorlási Hivatal hiánypótlásra szólította fel a panaszost, akitől egyrészt a férje érvényes útlevelének fénymásolatát kérték, másrészt arról tájékoztatták, hogy az eljárásban a férje alá aláírására is szükség lesz. Miután a panaszos és gyermekei a férje agresszív, intoleráns magatartása miatt hagyták el a családi otthont, attól tart, hogy férje a hazai anyakönyvezési eljárásban semmiféle közreműködésre sem lesz hajlandó, így sem az útlevelének másolatát, sem az aláírását nem tudja majd beszerezni.
A Bevándorlási Hivatal 2011. március 11-én kelt 106-Á-1372/2011. számú végzésével a hazai anyakönyvezési eljárást – bizonytalan időre – felfüggesztette azzal, hogy a házasság Magyarországon történő elismerhetősége kérdésében szüksége van a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Igazságügyi Együttműködési és Nemzetközi Magánjogi Főosztályának állásfoglalására. A főosztály 2011. március 22-én a Külügyminisztériumhoz fordult, kérve, tájékozódjék arról, hogy Illinois Állam joga milyen feltételekkel teszi lehetővé a területén működő konzuli tisztviselők számára, hogy házasságkötések alkalmával anyakönyvvezetőként járjanak el.
A kérdést a Külügyminisztérium Konzuli Főosztálya 2011. március 29-én továbbította a Magyar Köztársaság New Yorkban működő főkonzulátusának. A főkonzulátus írásban fordult az Egyesült Államok illetékes hatóságához, ahonnan válasz a vizsgálat befejezéséig többszöri sürgetés ellenére sem érkezett.
2011. március hónapra egyértelművé vált, hogy a panaszos a négy iskoláskorú gyermeke számára – a születésük hazai anyakönyvezésének elhúzódása miatt – belátható időn belül nem lesz képes a magyar állampolgárságukat igazoló okmányokat beszerezni. Ekkor a panaszos a Bevándorlási Hivatal Közép-dunántúli Regionális Igazgatóságának Veszprémi Kirendeltségéhez fordult és kérte, hogy a gyermekei számára állítsanak ki bármilyen tartózkodási okmányt, amelynek birtokában legalább az ingyenes közoktatásra, illetve a társadalombiztosítási ellátásra jogosultak. Miután a kirendeltség eljáró munkatársa észlelte, hogy a panaszos magyar állampolgár, szóban tájékoztatta őt arról, hogy a gyermekei leszármazás alapján, már a születésükkor megszerezték a magyar állampolgárságot, így semmiféle, a külföldiek számára rendszeresített tartózkodási okmányt sem állíthat ki a számukra.
Amikor a panaszos szembesült azzal, hogy a gyermekei számára sem a magyar állampolgárságukat igazoló, sem az általuk, külföldiként igényelhető tartózkodási okmányokat nem képes beszerezni, az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult segítségért.

A vizsgált alkotmányos jogok
A jogállam részét képező jogbiztonsághoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/;
A nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangja: „A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja továbbá a vállalt nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját”. /Alkotmány 7. § (1) bekezdés/,
Az emberi méltósághoz való jog: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani”. /Alkotmány 54. § (1) bekezdés/;
A kérelem előterjesztéséhez való jog: A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé. /Alkotmány 64. §/.
A gyermek állami védelemhez való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges”./Alkotmány 67. § (1) bekezdés/,
A hátrányos megkülönböztetés tilalma: „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. /Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés/. 

Az alkalmazott jogszabályok
A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény (a továbbiakban: gyermekjogi egyezmény)
7. cikk
1. A gyermeket születésekor anyakönyvezik és ettől kezdve joga van ahhoz, hogy nevet kapjon, állampolgárságot szerezzen és lehetőség szerint ismerje szüleit, valamint ahhoz, hogy ezek neveljék.
2. Az Egyezményben részes államok gondoskodnak arról, hogy ezeket a jogokat hazai törvényhozásuknak és a tárgyra vonatkozó nemzetközi okmányokban vállalt kötelezettségeiknek megfelelően érvényre juttassák, különösen akkor, ha ennek hiányában a gyermek hontalanná válna.
8. cikk
1. Az Egyezményben részes államok kötelezik magukat arra, hogy törvénysértő beavatkozás nélkül tiszteletben tartják a gyermeknek saját személyazonossága – ideértve állampolgársága, neve, családi kapcsolatai – megtartásához fűződő, a törvényben elismert jogát.
28. cikk
1. Az Egyezményben részes államok elismerik a gyermeknek az oktatáshoz való jogát, és különösen e jog gyakorlásának fokozatos, az esélyegyenlőség alapján való gyakorlása céljából: a) az alapfokú oktatást mindenki számára kötelezővé és ingyenessé teszik;

A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (a továbbiakban: Áptv)
3. § (1) Születésénél fogva, leszármazással magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke.
10. § A magyar állampolgárság érvényes személyi igazolvánnyal, érvényes magyar útlevéllel, érvényes állampolgársági bizonyítvánnyal vagy – ellenkező bizonyításig – honosítási okirattal igazolható. 
11. § (1) A miniszter az érintett kérelmére állampolgársági bizonyítványban igazolja a magyar állampolgárság fennállását, megszűnését, illetőleg azt, hogy a bizonyítványban megjelölt személy nem magyar állampolgár. (2) Az állampolgársági bizonyítvány a kiállításától számított egy évig érvényes.
12. § Az igazságszolgáltatási, a bűnüldöző, az idegenrendészeti, a nemzetbiztonsági, a katonai igazgatási szervek, a jegyző (főjegyző), a közjegyző, valamint a konzuli és külföldi hatóság, továbbá más hatóság, illetőleg állami szerv megkeresésére a miniszter megállapítja az ügyfél magyar állampolgárságának fennállását, megszűnését vagy azt, hogy az ügyfél nem magyar állampolgár.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. törvényerejű rendelet (a továbbiakban. At.) 
11. § Az anyakönyvvezető a születést és a halálesetet a bejelentést követően azonnal, a házasságot és a bejegyzett élettársi kapcsolatot pedig annak létrejöttekor anyakönyvezi.
12. § (1) Az anyakönyvezést – az esemény időpontjától számítva – legfeljebb harminc napra el lehet halasztani, ha a születés vagy a haláleset bejelentésekor valamennyi anyakönyvi adat nem áll rendelkezésre, és a hiányt előreláthatólag pótolni lehet. Az anyakönyvvezető a hiányzó adatok pótlására hivatalból intézkedik, illetőleg a szülőket vagy az elhalt hozzátartozóit erre felszólítja. (2) A születés anyakönyvezését nem szabad elhalasztani az apa adatainak, a szülők házassága vagy bejegyzett élettársi kapcsolata fennállása igazolásának, illetőleg a gyermek személyi azonosítójának hiánya miatt.
Hazai anyakönyvezés
38. § (1) Magyar állampolgár születését és házasságkötését, bejegyzett élettársi kapcsolatát a magyar anyakönyv akkor is tartalmazza, ha a magyar állampolgárságot születése, illetőleg házasságkötése után szerezte meg.
39. § (1) A hazai anyakönyvezést a lakóhely, annak hiányában tartózkodási hely szerint illetékes anyakönyvvezetőnél, illetve az illetékes konzuli tisztviselőnél kell kérni. Az állampolgárság megszerzésére irányuló eljárás kezdeményezésekor a hazai anyakönyvezés iránti kérelmet az állampolgárság megszerzésére irányuló kérelemmel együtt kell előterjeszteni. Ha magyar állampolgár külföldön történt születéséről, házasságkötéséről, bejegyzett élettársi kapcsolatáról vagy halálesetéről az anyakönyvvezető vagy a konzuli tisztviselő tudomást szerez, az anyakönyvezést hivatalból kezdeményezi.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 6/2003. (III. 7.) BM rendelet
81/C. § (4) Kiskorú gyermek születése hazai anyakönyvezésének előfeltétele – ha az apasági vélelem alapja a szülők házassága – a szülők házasságának hazai anyakönyvezése is, ha a szülők vagy azok egyike magyar állampolgár.

A vizsgálat megállapításai 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre
Az Alkotmány 32/B. § (1) bekezdése értelmében az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen. A gyermekjogi egyezmény 7. cikk 1. pontja alapján minden gyermek alapvető joga, hogy a születésekor anyakönyvezzék, és állampolgárságot szerezzen. Az Áptv. 3. § (1) bekezdése értelmében születésénél fogva, leszármazással magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke. Az Alkotmány 69. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban senkit sem lehet magyar állampolgárságától önkéntesen megfosztani.
A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 11. § (2) bekezdésének a) pontja alapján, a gyermek alkotmányos jogainak, így például a születésekor a törvény erejénél fogva megszerzett magyar állampolgársága védelmét az országgyűlési biztos a maga sajátos eszközeivel segíti. Az országgyűlési biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő – tudomására jutott – visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen. 

Az ügy érdemével kapcsolatos megállapítások
A gyermekjogi egyezmény 7. cikk 1. pontja értelmében minden gyermeknek alanyi joga van ahhoz, hogy a születésekor anyakönyvezzék, nevet kapjon, és állampolgárságot szerezzen. Az Áptv. 3. § (1) bekezdése alapján születésénél fogva, leszármazással magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke. Miután az anyakönyvi bejegyzés, illetve az annak alapján kiállított születési anyakönyvi kivonat, egyebek mellett, a szülők állampolgárságát is tartalmazza, a magyar állampolgár gyermeke születésének anyakönyvezése nem csak a névviselés, hanem a magyar állampolgárság keletkezésének igazolása szempontjából is ügydöntő jelentőséggel bír.
Az At. 11. § értelmében anyakönyvvezető – főszabályként – a gyermek születését annak bejelentését követően azonnal anyakönyvezi. Az anyakönyvezést – az esemény időpontjától számítva – legfeljebb harminc napra el lehet halasztani, ha a születés bejelentésekor valamennyi anyakönyvi adat nem áll rendelkezésre, és a hiányt előreláthatólag pótolni lehet. Az anyakönyvvezető a hiányzó adatok pótlására hivatalból intézkedik, illetőleg a szülőket erre felszólítja. 
Az anyakönyvezéshez való jog alapjogi jelentőségére tekintettel, az At. 12. § (2) bekezdése garanciális szabályként rögzíti, hogy a születés anyakönyvezését nem szabad elhalasztani az apa adatainak, a szülők házassága vagy bejegyzett élettársi kapcsolata fennállása igazolásának hiánya miatt. [Lásd még a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya kihirdetéséről szóló 1976. évi 8. törvényerejű rendelet 24. Cikkét.]
A külföldön történt anyakönyvi események Magyarországon történő regisztrációja, más szóval a „hazai anyakönyvezés” speciális szabályait az At. 38-39. §-ai, valamint az At. végrehajtásáról szóló 6/2003. (III. 7.) BM rendelet 81-82. §-ai tartalmazzák. Az At. 12. § (2) bekezdésében szereplő törvényi tilalommal szemben, mely szerint a magyarországi születés anyakönyvezését nem szabad elhalasztani az apa adatainak, vagy a szülők házassága fennállása igazolásának hiánya miatt, a BM rendelet 81/C. § (4) bekezdése szerint „kiskorú gyermek születése hazai anyakönyvezésének előfeltétele – ha az apasági vélelem alapja a szülők házassága – a szülők házasságának hazai anyakönyvezése is, ha a szülők vagy azok egyike magyar állampolgár”. 
Az At. 12. § (2) bekezdésében, valamint a BM rendelet 81/c. § (4) bekezdésében szereplő, eltérő tartalmú szabályozás eredményeként a hatóság a magyar állampolgár Magyarországon született gyermekét a szülők házassága fennállásának igazolására tekintet nélkül, legkésőbb harminc napon belül anyakönyvezi, ezzel szemben a magyar állampolgár külföldön született gyermekének anyakönyvezését a szülők külföldi házasságának hazai anyakönyvezéséig elhalasztja. A panaszos magyar állampolgár gyermekei születésének hazai anyakönyvezése iránti kérelme közel egy éve tartó elhúzódása is a BM rendelet 81/c. § (4) bekezdésére vezethető vissza.
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében biztosított, „születési helyzet” szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalma a jogrendszer egészét átható alkotmányos alapelvként kap értelmezést. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint alkotmányellenes megkülönböztetésről lehet szó, ha a jogszabály egymással összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. A megkülönböztetés csak akkor alkotmányellenes, ha alapjogsérelmet okoz, illetőleg az alanyi jogok tekintetében az egyenlő méltóság követelményét sérti.
Bár az anyakönyvezéshez való jogot az Alkotmány nem nevesíti, azt mind a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának 24. Cikke, mind a gyermekjogi egyezmény 7. cikke alapvető emberi jogként nevesíti, így az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított emberi méltósághoz való jog, mint általános személyiségi jog egyik megnyilvánulásának tekinthető.
Miután az Áptv. 3. § (1) értelmében a magyar állampolgár gyermeke a születésének helyétől, valamint a szülők családi állapotától függetlenül magyar állampolgárrá válik, nincs alkotmányos indoka annak, hogy a jogalkotó a magyar állampolgár külföldön született, illetve magyar állampolgárságot szerzett gyermekének magyarországi anyakönyvezését a szülők külföldi házasságkötésének hazai anyakönyvezésétől tegye függővé. Az említett okból, a 6/2003. (III. 7.) BM rendelet 81/C. § (4) bekezdése a magyar állampolgárok külföldön született gyermekeinek„születési helyzet” szerinti hátrányos megkülönböztetését eredményezi, ami az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében biztosított diszkrimináció tilalmával összefüggő visszásságot okoz, továbbá veszélyezteti az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeki jogok érvényesülését.
Miután a panaszos gyermekei az Egyesült Államok állampolgáraként érkeztek az országba, továbbá a születésükkel megszerzett magyar állampolgárságuk igazolására szolgáló okmánnyal nem rendelkeztek, a vizsgálat során a Kirendeltségnek, mint elsőfokú idegenrendészeti hatóságnak az eljárását is áttekintettük.
Az Áptv. 10. § értelmében, a magyar állampolgárság érvényes személyi igazolvánnyal, érvényes magyar útlevéllel, érvényes állampolgársági bizonyítvánnyal vagy – ellenkező bizonyításig – honosítási okirattal igazolható. Miután a panaszos gyermekei semmiféle, az Áptv. által felsorolt, a magyar állampolgárságuk fennállását igazoló okmánnyal sem rendelkeztek, a Kirendeltség a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény 1. § (1) bekezdésének c) pontja alapján – figyelemmel az említett törvény 2. § bb) pontjára is – köteles lett volna a magyar állampolgár harmadik országbeli családtagjai számára rendszeresített tartózkodási okmány kiállítása iránti eljárást megindítani. Az eljárás megindítása esetén, a kirendeltség jogosult lett volna arra, hogy – a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 50. § (1) bekezdésében előírt, a tényállás tisztázására irányuló kötelezettsége teljesítése keretében – az Áptv. 12. § alapján, a panaszos négy kiskorú gyermeke magyar állampolgársága fennállásának vizsgálatát kezdeményezze. A Kirendeltség munkatársa az Alkotmány 64. §-ában biztosított, kérelem előterjesztéséhez való joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy a panaszos által szóban előterjesztett kérelmet érdemi eljárás nélkül elutasította, sőt azt még iktatni is elmulasztotta.
Amikor a vizsgálat során eljáró munkatársam a Kirendeltség munkatársának mulasztását észlelte, azt – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján – a Bevándorlási Hivatal Közép-dunántúli Regionális igazgatójának jelezte. Az igazgató intézkedésének eredményeként a panaszos gyermekei a külföldiek jogszerű magyarországi tartózkodásukhoz szükséges idegenrendészeti okmányokat megkapták. Miután a Kirendeltség a tartózkodási okmányok kiállítására vonatkozó kötelezettségét időközben teljesítette, ebben a vonatkozásban intézkedést nem kezdeményezek.
Sajnálatos, hogy a panaszos által megkeresett szervek egyikétől sem kapott tájékoztatást arról, hogy az Áptv. 11. § (1) bekezdése alapján, a gyermekei magyar állampolgárságának vizsgálatát – a hazai anyakönyvezéstől függetlenül – maga is kezdeményezheti. Az Áptv. 10. §-ára figyelemmel, az egy évig érvényes állampolgársági bizonyítvány alkalmas lenne arra, hogy a panaszos a gyermekei magyar állampolgárságának fennállását igazolja, így az állampolgári jogon járó juttatásokhoz hozzáférjenek.
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Köt.) 6. § (1) bekezdése alapján a Magyar Köztársaságban a – a Köt-ben meghatározottak szerint – minden gyermek tanköteles. A Köt. 66. § (2) bekezdése szerint azonban az „általános iskola – beleértve a kijelölt iskolát is – azt a tanköteles tanulót köteles felvenni, illetve átvenni, akinek lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye a körzetében található.” Miután a Köt. az alapfokú oktatást nyújtó általános iskola felvételi kötelezettségét lakóhelyhez vagy tartózkodási helyhez köti – az általános tankötelezettség ellenére – az intézmények csak olyan gyermek beiratkozási kérelmét hajlandóak elfogadni, aki a Köt. 66. § (2) bekezdésében említett feltételek valamelyikét okirattal igazolja.
A gyerekjogi egyezmény 28. cikk a) pontjában a részes államok elismerik a gyermek oktatáshoz való jogát, és vállalják, hogy e jog gyakorlásának fokozatos, az esélyegyenlőség alapján való gyakorlása céljából az alapfokú oktatást mindenki számára kötelezővé és ingyenessé teszik. A gyermekjogi egyezmény 2. cikk 1. pontja alapján a részes államok az Egyezményben lefektetett jogokat – így a mindenki számára kötelező és ingyenes alapfokú oktatáshoz való jogot is – tiszteletben tartják és azokat a joghatóságuk alá tartozó gyermekek számára minden megkülönböztetés nélkül, így például a tartózkodási jogcímüktől függetlenül biztosítják.
Az Alkotmány 7. § (1) bekezdésében biztosított nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangjához, továbbá az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermek megfelelő szellemi fejlődéséhez szükséges gondoskodáshoz való joggal összefüggő visszásságot okoz, hogy a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény a Magyar Köztársaság joghatósága alá tartozó, tanköteles életkorban lévő, azonban lakcímet vagy tartózkodási helyet igazoló okmánnyal nem rendelkező gyermekek kötelező általános iskolai felvételét nem garantálja.

Intézkedéseim
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-ában biztosított jogkörömben eljárva azt javaslom, hogy
– A nemzeti erőforrás miniszter kezdeményezze a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény módosítását, illetve kiegészítését annak érdekében, hogy a Magyar Köztársaság joghatósága alá tartozó, iskolaköteles életkorban lévő gyermekek az ingyenes alapfokú oktatáshoz hivatalos lakcímet vagy tartózkodási helyet igazoló okmányok hiányában is hozzáférjenek;
– A közigazgatási és igazságügyi miniszter intézkedjen az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 6/2003. (III. 7.) BM rendelet 81/C. § (4) bekezdésének hatályon kívül helyezéséről.

Budapest, 2011. december 22.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.