Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 2235/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Bácskai Krisztina
A vizsgálat megindulása
A neve elhallgatását kérő panaszos a Pannon Egyetem Etikai Bizottságának (a továbbiakban: Etikai Bizottság) eljárásával összefüggő sérelmével fordult hozzám. Panaszában előadta, hogy 2007-ben tudományetikai eljárás indult a Pannon Egyetem Etikai Bizottsága előtt egy doktorjelölttel szemben. Az etikai eljárásban – az egyes szellemi alkotásokhoz fűződő jogok révén – a panaszos is érintett volt. Állítása szerint a doktorjelölt korábbi közös kutatásaik eredményeit a társszerzők érdekeit sértve hozta nyilvánosságra, azóta végzett kutatásaiban nem megfelelő módon utalt a korábbi közös munkákra, s nem tett eleget korábban vállalt egyeztetési és tájékoztatási kötelezettségének. 
Az Etikai Bizottság az eljárás során érdemi eljárási cselekményeket tett, e körben szakértőket kért fel az ügy szakmai kérdéseinek vizsgálatára, szakértői vélemény kialakítására, majd állásfoglalást adott ki az ügyben. Az ügyet lezáró, 2008. június 17-én hozott határozatában azonban az Etikai Bizottság az eljárást arra hivatkozva szüntette meg, hogy a panaszolt személlyel szemben nincs hatásköre eljárni, mivel a Pannon Egyetem Etikai Kódexének személyi hatálya a doktorjelöltekre nem terjed ki. A döntés a panaszos számára sérelmes helyzetet eredményezett, több alkalommal jelezte, hogy álláspontja szerint az Etikai Bizottság nem megfelelően értelmezte hatáskörét, e jelzéseire azonban rendre elutasító választ kapott a Bizottság elnökétől. Sérelmezte továbbá, hogy a doktorjelöltekkel szemben az egyetem nem támaszt etikai követelményeket, az eljárás során iratbetekintési jogával nem élhetett, a szakértői vélemény tartalmát nem ismerhette meg.
Tekintettel arra, hogy a beadvány alapján felmerült a jogállamiság elvével és az abból fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.
A vizsgálat megindításával egyidejűleg az Obtv. 18. § (2) és (4) bekezdése alapján tájékoztatást kértem az egyetem rektorától arra vonatkozóan, hogy az Etikai Bizottság, mely indokok alapján hozott eljárást megszüntető határozatot, és állapította meg hatásköre hiányát a panaszolt személyét illetően. Kértem továbbá, hogy tegye lehetővé számomra a Pannon Egyetem Etikai Bizottsága Működési Rendjének, valamint Doktori Szabályzatának megismerését.

A megállapított tényállás
Az egyetem rektora válaszában tájékoztatott az Etikai Bizottság álláspontjáról, miszerint az érintett doktorjelölt, az Ftv. rendelkezéseinek megfelelően, a Pannon Egyetem doktori képzésében vett részt. A törvény 68. § (4) bekezdésének utolsó mondata szerint a doktorjelölt jogaira és kötelezettségeire – ha jogszabály másként nem rendelkezik – a hallgatói jogokra és kötelezettségekre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. Ugyanezen szakasz első bekezdése szerint a doktori képzési idő 36 hónap. Az Ftv. 76. § (1) bekezdése értelmében megszűnik a hallgató jogviszony a doktori képzés képzési idejének utolsó napján. A Pannon Egyetem Etikai Kódexének személyi hatálya kiterjed az egyetem hallgatóira, közalkalmazottaira, valamint az egyetemmel szerződéses jogviszonyban lévő dolgozókra, tekintet nélkül állampolgárságukra, politikai, vallási és világnézeti meggyőződésükre. 
Az egyetem álláspontja szerint a fenti szabályok egybevetéséből megállapítható, hogy a panaszolt doktorjelölt hallgatói jogviszonya az etikai eljárás megindításakor a Pannon Egyetemen már megszűnt, tekintettel arra, hogy doktori képzési idejét befejezte, így az etikai Kódex személyi hatálya rá már nem terjed ki. A rektor tájékoztatott arról is, hogy az Etikai Bizottság határozathozatalának rendjét a Pannon Egyetem Etikai Kódexének Szervezeti és Működési Szabályzata (a továbbiakban: EKSzMSz) tartalmazza. Az EKSzMSz rendelkezése szerint az Etikai Bizottság határozatával állást foglal a kérdéses ügyben, állásfoglalása kötelezést nem tartalmaz, ezért a határozattal szemben fellebbezést benyújtani nem lehet.
A rektor második tájékoztató levele alapján az Etikai Bizottság működésének alapvető dokumentuma a Pannon Egyetem (akkori nevén Veszprémi Egyetem) Etikai Kódexe, amely az Egyetemi Tanács 48/2002-2003. (XI. 26.) számú határozata alapján lépett hatályba. Ezen alapul a Pannon Egyetem EKSzMSz-a. Az Etikai Kódex a III. 1. pontjában egyértelműen deklarálja, hogy az Etikai Kódex hatálya az Egyetem hallgatóira, közalkalmazottaira, valamint az Egyetemmel szerződéses viszonyban lévő alkalmazottakra terjed ki. Ennek megfelelően értelmezendő az EKSzMSz-a is, melynek egy példányát a rektor csatoltan hivatalomnak megküldte.
A rektor arról is tájékoztatott, hogy a panaszolt doktorjelölt a Pannon Egyetem doktori képzésében vett részt az Ftv. rendelkezéseinek megfelelően, majd 2009-ben megszerezte doktori (PhD) fokozatát, az etikai eljárás megindulásakor a panaszolt doktorjelölt volt. A Pannon Egyetem Informatikai Tudományok Doktori Iskolája 2007. július 10-én folytatott le vizsgálatot a panaszolt doktorjelölt ügyében, a bizottság által elkészített jelentést a rektor hivatalomnak mellékelten megküldte. Ismét utalt az Ftv. 76. § (1) bekezdésére, mely szerint megszűnik a hallgatói jogviszony a doktori képzés képzési idejének utolsó napján, vagyis a törvény rendelkezése alapján a doktorjelölt már nem áll az egyetemmel hallgatói jogviszonyban, így a Pannon Egyetem Etikai Kódexének – és ez által az Etikai Bizottságnak – hatásköre nem terjed ki rá, ezért szüntette meg az egyetem az eljárást.
A rektor válaszában kifejtette, hogy álláspontja szerint az Etikai Bizottság nem a hallgatói jogokkal és kötelezettségekkel foglalkozik, mivel annak hatásköre kizárólag etikai ügyekre korlátozódik. A hallgatói jogok és kötelezettségek vonatkozásában például a Fegyelmi Bizottság lehet illetékes, nem az Etikai Bizottság. A rektor válasza szerint a Bizottság azért nem küldött jegyzőkönyvmásolatot és nem biztosított iratbetekintést a panaszosnak, mivel nem folytatott érdemi eljárást, nem hozott érdemi határozatot, azaz a doktorjelöltet nem marasztalta el és nem mentette fel az etikai vétség gyanúja alól, az eljárást kizárólag formai okból szüntette meg.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes (fair) eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)

Alkalmazott jogszabályok
– a felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvény (a továbbiakban: Ftv.).

Megállapításaim
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat. Elsőként azt vizsgáltam, hogy az ügyben érintett szervre kiterjed-e a hatásköröm. 
A törvény a hatóság fogalmával szemben a közszolgáltatást végző szerv fogalmát nem határozza meg, azt az ombudsmani gyakorlat formálta és alakította ki. Az ombudsmani gyakorlat közszolgáltatóknak tekinti a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe (Vö. OBH 6501/2001 számú jelentés). A közszolgáltatás a lakosság nagy részét érinti, vagyis a közszolgáltatás tömeges jellegű és általában valamely alapszükségletet elégít ki.
Az ombudsmanok – az egyes egyetemek és főiskolák nagyfokú, Alkotmányban is biztosított autonómiáját szem előtt tartva – közszolgáltatóként vizsgálják a felsőoktatási intézményeket. A felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvény rendelkezéseiből – az állami alapítás, illetve elismerés, állami finanszírozás, akkreditáció, stb. – egyértelműen következtetni lehet a felsőoktatási intézmények közszolgáltató jellegére, vagyis az országgyűlési biztos vizsgálati hatásköre az egyetem eljárásának vizsgálatára kiterjed.
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése az ombudsmani vizsgálat további feltételeként előírja a jogorvoslati lehetőségek kimerítését, illetőleg annak hiányát. Tekintettel arra, hogy az etikai eljárás joghatással nem bíró aktussal végződik, jogorvoslati lehetőség az eljárásban nem biztosított, ezért álláspontom szerint a vizsgálattal kapcsolatosan nem áll fenn ezen eljárási akadály.

II. Az alkotmányos alapjogok és alapelvek tekintetében
Az országgyűlési biztos – amint erre már több jelentésemben is felhívtam a figyelmet – adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának. Jelentésemben kizárólag annak a vizsgálatára szorítkoztam, hogy a jogbiztonság követelményének biztosítása és egyes alapvető jogok – a tisztességes eljáráshoz való jog – védelme szempontjából az egyetem etikai eljárásának lefolytatása megfelelőnek tekinthető-e.
Az ombudsmani intézmény kialakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatai során következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróságnak az alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazza az alapjogok korlátozásának alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket. (Jellemzően az ún. szükségességi-arányossági tesztet, a nem alapvető joggal összefüggő hátrányos megkülönböztetés esetén az ésszerűségi tesztet, a tulajdonjog korlátozása esetén pedig közérdekűségi tesztet.)
1. Az Alkotmánybíróság működése első éveiben elvi éllel állapította meg, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. (9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 59, 65.) Az irányadó alkotmánybírósági tézis szerint a jogállamiság elvéből folyó követelmény, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket. (56/1991. (XI. 8.) AB határozat, ABH 1991, 454., 456.) A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. (9/1992. (I. 30.) AB határozat.) Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. (75/1995. (XI. 21.) AB határozat)
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az eddigi gyakorlata során különös súllyal kérte és kéri számon az államtól, a jogalkotótól és a jogalkalmazótól a jogbiztonság követelményének megfelelő érvényesülését azokban az esetkörökben, amikor a követelmény sérelme egyúttal közvetve vagy közvetlenül valamely alapvető alkotmányos jog gyakorlását nehezíti meg, vagy éppen teszi lehetetlenné. (Lásd például az OBH 1576/2008. számú ügyben készített jelentést.)
2. A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon ugyan nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésében foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog (315/E/2003. AB határozat). A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való joggal szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. ( 6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat.)

III. Az ügy érdeme tekintetében
A vizsgálat során áttekintettem a Pannon Egyetem Etikai Kódexét. Annak III. fejezet 1. pontja alapján „az EK általános és személyi hatálya kiterjed a VE valamennyi polgárára: az egyetem hallgatóira (bármely képzési formában vegyenek is részt), közalkalmazottaira (oktatóira, kutatóira és az oktatási, az igazgatási, a gazdasági, az adminisztratív és műszaki személyzetre), valamint az egyetemmel szerződéses viszonyban lévő dolgozókra, tekintet nélkül állampolgárságukra, politikai, vallási és világnézeti meggyőződésükre”. Az Etikai Kódex tehát egyértelműen kiterjeszti hatályát a Pannon Egyetem valamennyi hallgatójára, valamennyi képzési formában.
Az Ftv. 1. § (3) bekezdése szerint a felsőoktatási intézmény – oktatási, kutatási, szervezeti és működési, gazdálkodási – autonómiája magában foglalja azt a jogot, hogy a felsőoktatási intézmény meghatározza képzési rendszerét, kialakítsa szervezetét, továbbá megalkossa szabályzatait, valamint döntsön a hallgatói ügyekben, a foglalkoztatás kérdéseiben és a feladatai ellátásához kapcsolódó gazdasági kérdésekben. Az Ftv. 68. § (4) bekezdésének 5. mondata szerint a doktorjelölt jogaira és kötelezettségeire – ha jogszabály másként nem rendelkezik – egyebekben a hallgatói jogokra és kötelezettségekre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni.
A Ftv. 68. § (4) bekezdése kimondja, hogy a doktorjelölti jogviszony a doktori fokozat megszerzésével zárul le. A törvény 68. § (1) szerint a doktori képzés egységes, harminchat hónapos képzési időből áll, amely felosztható beszámoltatási szakaszokra. Az Ftv. 68. § (2) bekezdése alapján a doktori képzés a tudományterület sajátosságaihoz és a doktorandusz igényeihez igazodó egyéni vagy csoportos felkészítés keretében folyó képzési, kutatási és beszámolási tevékenység. Doktori képzésben az vehet részt, aki mesterfokozatot szerzett. A törvény 68. § (3) bekezdése előírja, hogy a doktori képzést követően a doktori fokozatot külön fokozatszerzési eljárás keretében lehet megszerezni. A doktori fokozatszerzési eljárásban részt vevő a doktorjelölt. Doktorjelölt lehet az is, aki nem vett részt a doktori képzésben, a fokozatszerzésre egyénileg készült fel, feltéve, hogy mesterfokozatot szerzett, és teljesítette a doktori képzés követelményeit. Ha a doktorandusz a képzési időn belül megkezdi a fokozatszerzési eljárást, akkor a hallgatói jogviszonya mellett egyidejűleg doktorjelölt is. Az Ftv. 68. § (4) bekezdése pedig tartalmazza, hogy a doktorjelölti jogviszony megszűnik a fokozatszerzési eljárás lezárásával, illetve akkor is, ha a doktorjelölt a jogviszony létesítésének napjától számított két éven belül nem nyújtotta be a doktori értekezését.
Az egyetem jogi álláspontját nem tudom elfogadni a tekintetben, hogy a doktorjelöltre az Etikai Kódex személyi hatálya az Ftv. fenti rendelkezései alapján nem terjed ki. Álláspontom szerint az Ftv. 68. § (4) bekezdés már többször is idézett utolsó mondata éppen azt juttatja kifejezésre, hogy a doktorjelölt jogaira és kötelezettségeire – függetlenül attól, hogy hallgatói jogviszonyban áll-e vagy sem – ha jogszabály másként nem rendelkezik, a hallgatói jogokra és kötelezettségekre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. Az Ftv. fenti rendelkezéseiből megállapítható, hogy a törvény megkülönböztet hallgatói és doktorjelölti jogviszonyt, a doktorandusznak hallgatói jogviszonya, a doktorjelöltnek doktorjelölti jogviszonya van. A többciklusú képzés harmadik ciklusában a felvételi kérelem elfogadásával és a beiratkozással hallgatói jogviszonyt létesít a doktorandusz, amelyet követően a doktori fokozatot külön fokozatszerzési eljárásban lehet megszerezni. Az Ftv. 76. § (1) bekezdés d) pontjának megfelelően a doktori képzés utolsó napján a hallgatói jogviszony a törvény erejénél fogva megszűnik.
Álláspontom szerint a doktorjelöltnek hallgatói jogviszonya tehát valóban nincs, esetükben egy speciális doktorjelölti jogviszonyról beszélhetünk, amely alapján a doktorjelöltet bizonyos hallgatói jogosultságok is megilletik. Az Ftv. a doktorjelölti jogviszonyt tartalommal tölti meg, ugyanis a fokozatszerzési eljárásban résztvevők hallgatói jogokkal és kötelezettségekkel (nem jogviszonnyal) rendelkeznek, tehát például használhatják az egyetemi infrastruktúrát, részesülhetnek intézményi ösztöndíjakban, stb.
A fentiekből következően nem fogadható el az a jogi érvelés, miszerint a doktorjelöltnek mivel nincs hallgatói jogviszonya és az etikai eljárás amúgy sem foglalkozik hallgatói jogokkal, így jogszerű, hogy a doktorjelöltekkel szemben etikai eljárást az egyetem nem folytat le. Továbbá nem értek egyet azzal a megállapítással sem, hogy az Etikai Bizottság nem foglalkozik hallgatói jogokkal és kötelezettségekkel, hiszen maga az etikai eljárás az etikai normaszegés kiderítését célzó, eljárási „kötöttséggel” is járó, igen összetett, többféle (etikai és jogi) szempontok figyelembevételét igénylő jogilag szabályozott eljárás.
Itt tartom szükségesnek megjegyezni, hogy bár az etikai normák a jog eszközeivel valóban nehezen kérhetőek számon, azonban az etikai eljárásra vonatkozó szabályok a panaszolt jogait álláspontom szerint egyértelműen érintik. Az etikai eljárás ugyanis hallgatói jogokra és kötelezettségekre vonatkozó előírásokat is tartalmaz, mint például a betekintési jog. Az EKSzMSz is rendelkezik hallgatói jogokról: 3.5.2. pontja szabályozza, hogy az Etikai Bizottság rendelkezésére álló dokumentumokba a meghallgatás előtt legalább hét nappal minden érintett fél betekinthet. Az EKSzMSz 3.8.3. pontja szerint a jegyzőkönyvet a meghallgatást vezető elnök hitelesíti. A jegyzőkönyvről a panaszos és felpanaszolt hét napon belül másolatot kap. Az etikai eljárásnak továbbá közvetett módon ugyan, de jogi következménye is lehet: az Etikai Bizottság az eljárás eredményeképpen fegyelmi eljárás indítását vagy más jogi eljárás megindítását javasolhatja. A fentiekből következően álláspontom szerint szükséges, hogy az etikai eljárások során egyrészt ugyanazon jogokkal élhessenek a doktorjelöltek is, mint az egyetem hallgatói, másrészt ugyanazon jogokkal élhessenek, mint amelyek egyébként őket a felsőoktatás más eljárásaiban, például a fegyelmi eljárás során megilletik.
Más oldalról az is elvárható, hogy bizonyos erkölcsi normák számon kérhetőek legyenek a doktorjelölttel szemben is, ugyanolyan módon, akár a felsőoktatás más résztvevőivel (a hallgatókkal, doktoranduszokkal, oktatókkal) szemben. A felsőoktatás feladata a szellemi tőke gyarapítása, a tudományok művelése, a fejlődés előmozdítása az oktatás, a kutatás, az innováción keresztül, az értelmiség-képzés és az ország felsőfokú szakemberigényének biztosítása, bizonyos tekintetben pedig a közoktatás minőségének megalapozása. A legmagasabb szintű értelmiségi képzés leendő oktatóinak és a tudományos kutatás szakember utánpótlásának erkölcsi felkészítése, nevelése, a doktoranduszok, doktorjelöltek értelmiségi felelősségtudatának alakítása is az egyetem felelőssége és feladata. A doktorjelöltek tekintetében ez azért is lehet különösen indokolt, mivel bizonyos életpályák esetében a normakövetésnek sokkal hangsúlyosabban kell megjelennie. A doktorjelölt a hallgatók tanulmányi, tudományos, illetve művészi munkáját vezeti, részt vesz az oktatásban, segíti a hallgató munkáját, jelentős mértékben hozzájárul az új tudományos eredmények létrehozásához, ezért az erkölcsi felelősségére vonatkozó, és vele szemben támasztott etikai elvárásokat fokozottabb módon szükséges számon kérhetővé tenni.
Az Etikai Kódexek létrehozásának a felsőoktatásban nincs külön jogszabályi alapja és az etikai eljárásra vonatkozóan sem határoz meg keretszabályokat az Ftv. A törvény – az egyetemi autonómiát tiszteletben tartva – nem teszi kötelezővé az etikai eljárás indítását: a felsőoktatási intézményeknek széles körű mérlegelési lehetősége van annak eldöntésében, hogy valamely kérdést – a Ftv. rendelkezéseivel összhangban – milyen részletességgel rendeznek belső szabályzatukban.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az Etikai Kódex nem foglalkozik a doktorjelölti jogviszony ideje alatt elkövethető etikai vétségekkel és nem tartalmaz a doktorjelöltekre külön etikai szabályokat sem. Az egyetem ebben a szabályzatában nem élt azzal a lehetőséggel, hogy speciálisan a doktorjelöltekre vonatkozó előírásokat alkalmazzon.
A vizsgálat során azonban megállapítottam azt is, hogy az egyetem egy másik belső dokumentumában a Pannon Egyetem Doktori Szabályzatában rendelkezik a doktorjelöltekkel szembeni alapvető etikai elvárásokról. A Doktori Szabályzat 1/2. 8. pontja k) alpontja szerint az Egyetemi Doktori Tanács feladata különösen az alábbiakra terjed ki: „állást foglal fellebbezési és etikai ügyekben”. A Doktori Szabályzat szerint a doktori fokozat megszerzésének feltétele a tudományetikailag feddhetetlen magatartás, a doktoranduszok és doktorjelöltek etikai ügyeiben pedig az Egyetemi Doktori és Habilitációs Tanács jár el. A vizsgálat ugyanakkor feltárta, hogy a panaszolt doktorjelölt ügyében az Egyetemi Doktori és Habilitációs Tanács nem járt el.
Álláspontom szerint a doktorjelöltekkel szembeni etikai követelmények, a tudományetikailag feddhetetlen magatartás számon kérhetőségének megvalósulása kétséges, amennyiben nem működik olyan szerv az egyetemen, amely a doktorjelöltek etikai ügyeiben eljár.
Mindezek alapján megállapítom, az egyetem azzal, hogy saját belső szabályzatának hatásköri rendelkezéseit nem az Ftv.-vel összhangban értelmezte, továbbá nem a vonatkozó belső szabályzatnak megfelelően folytatta le magát az etikai eljárást, megsértette a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelményét, és az eljárás résztvevőinek tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggő visszásságot okozott.
Ellentmondásosnak minősül továbbá az egyetem eljárása a tekintetben, hogy 2007. július 10-én vizsgálatot tartott, melynek eredményeként a Bizottság elkészítette jelentését, az érdemi eljárási cselekmények elvégzése után (szakértő kijelölése, a szakértői vélemény kiértékelése, meghallgatás) az Etikai Bizottság – az eljárás megindulásától számítva, közel egy évvel később 2008. június 17-én – a hatáskörének hiányát megállapító határozatot hozott. 
Az EKSzMSz szerint, a Bizottság a megkeresést követő tizenöt napon belül illetékességi szemlét tart, melynek során megállapítja, hogy az Etikai Bizottság illetékes-e a megkeresés tárgyában, a megkeresés intézkedést igényel-e, valamint azt is, hogy a megkeresés nyomán szükséges-e kivizsgálás megindítása. Amennyiben a Bizottság illetékes és az eset intézkedést igényel az EKSzMSz szerint, a Bizottság kivizsgálást kezdeményez, mely során meghallgatást tart, a vizsgálat befejeztével pedig határozatot hoz. Az Etikai Bizottság döntése lehet többek között: az etikai probléma megállapítása, megoldási javaslat megfogalmazása.
Az egyetem által elkészített és Hivatalomnak megküldött ,,jelentés” megállapította, hogy ,.a panaszolt doktorjelölt publikációiban többször is nem kellő körültekintéssel tüntette fel a téma előzményeit, nem kellő súllyal utalt korábbi munkatársai munkájára, ami a szakterületen nem kellően tájékozott olvasóban, az elért eredmények újdonság tartalmát illetően esetleg téves benyomást eredményezhetett.” 
A ,,jelentés” megállapítja azt is, hogy a panaszossal aláírt megállapodásban rögzített tájékoztatási és egyeztetési kötelezettségének sem tett több esetben eleget a panaszolt doktorjelölt. A bizottság ezek alapján javasolta a Doktori Iskola Tanácsának, hogy a doktorjelöltet részesítse megrovásban, és nyomatékosan hívja fel a figyelmét, hogy a továbbiakban kiemelt figyelmet fordítson a korábbi közös kutatásokra való korrekt és körültekintő hivatkozásra, egyértelművé téve az általa használt modell eredetét. A Bizottság a jelentésében azt ajánlotta az érintetteknek, hogy egy közös publikációban tisztázzák szerepüket a végtagmodellezésben elért eredményekben. A Bizottság szerint ugyanakkor nem igazolt, hogy a doktorjelölt korábbi szerzőtársai eredményeit a sajátjaként publikálta volna. A megküldött vélemény szerint a panaszolt doktorjelölt eredményei eléréséhez a panaszos csoportjában elsajátított ismeretek nélkülözhetetlenek voltak, a lényegi felismerések a doktorjelölt és jelenlegi munkatársai saját eredményei.
A Bizottság lefolytatta a vitatott etikai eljárást, és állásfoglalást fogadott el, majd ezt követően hatáskörének hiányára hivatkozva megszüntette az eljárást. Mindezek alapján megállapítom, hogy az egyetem a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelményét sértő módon, a panaszos tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggő visszásságot okozva járt el, amikor az állásfoglalás meghozatala után, a vizsgált etikai ügyben hatásköre hiányára hivatkozva megszüntette az eljárást.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása és jövőbeni megelőzése érdekében az Obtv. 21. §-a alapján felkérem a Pannon Egyetem Rektorát, hogy az etikai eljárásra vonatkozó belső dokumentumok személyi hatályát a jövőben az Ftv.-vel összhangban értelmezze, valamint a doktorjelöltekkel szemben lefolytatott etikai eljárások tekintetében az azt szabályozó belső dokumentumoknak megfelelően járjon el és annak során biztosítsa a doktorjelöltekkel szemben támasztott etikai követelmények számon kérhetőségét, valamint alapjogaik védelmét.

Budapest, 2011. május 23.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.