Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-1973/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Lápossy Attila
dr. Rajzinger Ágnes
dr. Somosi György
Az eljárás megindulása
2010. október 4-én átszakadt a Magyar Alumínium Termelő és Kereskedelmi Zrt. egyik vörösiszap-tározójának gátja. Több mint 1 millió köbméter lúgos víz és iszap keveréke öntötte el Kolontár, Devecser és Somlóvásárhely mélyebben fekvő részeit, de érintette Kamond, Tüskevár és Apácatorna közigazgatási területét is. A tragédia 10 halálos áldozatot követelt, közel 300-an szorultak egészségügyi ellátásra, közülük 120-an kórházba kerültek, lakóházak százai rongálódtak meg. A kármentesítésben a Magyar Honvédség erői is tevékeny részt vállaltak.
A korábbi évek árvizei, illetve a tavaly őszi vörösiszap-áradás okozta katasztrófahelyzetek hatósági kezelésének gyakorlati, illetve szabályozási kérdéseivel összefüggésben a 2011. évre a természeti és ipari katasztrófák állami kezelése egyes kérdéseinek alapjogi összefüggéseit vizsgáló projektet indítottam, ennek keretében pedig külön figyelmet fordítottam, és – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján, hivatalbóli vizsgálat keretében – önálló jelentésben tekintettem át a Magyar Honvédségnek a vörösiszap-katasztrófa utáni kármentesítésben való részvételének tapasztalatait.
A helyezet alapos megismerése érdekében az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján tájékoztatást kértem a honvédelmi minisztertől, valamint az Obtv. 18. § (1) bekezdésére figyelemmel 2011. szeptember 6-án munkatársaim bejelentett helyszíni vizsgálatot tartottak az MH 93. Petőfi Sándor Vegyivédelmi Zászlóaljnál. 

Az érintett alkotmányos jogok
–	az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása az állam elsőrendű kötelessége”.)
–	az élethez, emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.”)

Az alkalmazott jogszabályok
–	a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény 
–	a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény
–	a honvédelmi ágazat katasztrófák elleni védekezésének irányításáról és feladatairól szóló 23/2005. (VI. 16.) HM rendelet
–	a honvédelmi miniszter által alapítható és adományozható elismerésekről szóló 27/2002. (IV. 17.) HM rendelet

A megállapított tényállás
1. Megkeresésemben az alábbi kérdések megválaszolására kértem a honvédelmi minisztert:
–	Milyen feladatok végrehajtásában vettek részt a Magyar Honvédség katonái?
–	Összesen és egyidejűleg hány fő vett részt a mentesítésben?
–	Milyen szolgálati rendben látták el a feladatokat?
–	Milyen módon oldották meg a mentesítésben résztvevő állomány (helyszíni) elhelyezését?
–	Mennyi volt a mentesítésben résztvevő katonanők száma, biztosítható volt-e a nemüknek megfelelő infrastruktúra?
–	Érkeztek-e szolgálati panaszok a mentesítést végzőktől? Ha igen, mivel kapcsolatban és mi lett a sorsuk?
–	Történt-e a mentesítéssel összefüggésben sérülés?
–	Melyek a védekezés tanulságai, a védekezésben résztvevő más szervekkel való együttműködés tapasztalatai?
A honvédelmi miniszter válasza az alábbiakban foglalható össze. Az MH HAVARIA laboratórium 2010. október 5-től radiológiai méréseket és vegyi mintavételezést végzett Kolontár térségében, a részletes eredményeket október 8-án adta át az érintett hatóságoknak. Az Atom-, Biológiai és Vegyi Mentesítő Csoport Kolontár és Devecser térségében személyek, gépjárművek és utak mentesítését végezte el, feladatait december 3-ig látta el. A Védelmi Romeltakarító és Kézi Munkát Végző Munkacsoportok, illetve a Szállító Munkacsoportok Devecserben és Kolontáron részt vettek a vörös iszap és a romok kézi erővel történő eltávolításában, elszállításában, épületek, udvarok, utak megtisztításában, egyéb létesítmények kármentesítésében, ingóságok mentésében, gipszszórással a terület és a Marcal folyó mentesítésében. A munkacsoportokat október 21-23. között vonták ki. 
A Magyar Honvédség október 8-án felkészült Kolontár és Devecser lakossága kitelepítésének végrehajtására. Biztonsági okokból másnap Kolontár lakosságát kitelepítették. A katasztrófa napján két helikopter 23 sérültet szállított a budaörsi repülőtérre, majd folyamatos légi felderítést hajtott végre. A Honvédkórház–Állami Egészségügyi Központ 11 sérültet látott el.
Az MH 37. Műszaki Ezred állománya Kolontáron a rombolt híd helyett ideiglenes katonai hidat, majd új hidat épített, amelyet november 3-án adtak át. Az MH Pápa Bázis Repülőtér fogadta a légi mentesítő repülőgépeket, biztosította működtetésüket és a mentesítő anyag tárolását. A Magyar Honvédség 2 db üzemanyag szállító tehergépjárművel folyamatosan gondoskodott a helyszínen használt munkagépek üzemanyag-ellátásáról. A Honvédség a segélyszállítmányokkal beérkezett romlandó élelmiszerek tárolására 1 darab hűtőkonténert is biztosított. Az otthonukat vesztett családok megsegítésére 6 szolgálati lakást újítottak fel és adtak át az önkormányzatnak Devecserben, valamint további mintegy 70 üresen álló lakóingatlant ajánlottak fel más helyőrségekben.
A munkálatokban a Magyar Honvédség állományából összesen 2217 fő vett részt, egyidejűleg maximálisan 547 fő, 2010. október 9-én. Az állomány 24 órás váltásban, más szervhez történő alárendelés nélkül, saját kötelékeikben, a beavatkozást irányító szervek igénye és a helyi védelemvezetés szakmai irányítása alapján hajtotta végre feladatait. A mentésben részt vevő katonák elhelyezését alapvetően az MH logisztikai erői tábori elhelyezési körülmények között biztosították. A vegyi mentesítést végzőket a devecseri nyugdíjas otthon területén helyezték el, a kirendelt erők kisebb része béke elhelyezési körletéből, napi kijárással teljesítette feladatait. 197 katonanő vett részt a feladatokban, elhelyezésükkel kapcsolatban probléma nem merült fel, a külön illemhelyhasználat és a tisztálkodás biztosítva volt. A munkálatokban részt vett katonáktól szolgálati panasz nem érkezett. Sérülést 22-en szenvedtek: 19-en felületi bőr, 3-an szemkörnyéki sérülés miatt szorultak helyszíni vagy kórházi ellátásra, maradandó károsodás nem történt.
A miniszter kifejtette, hogy a kialakult katasztrófahelyzetben a Magyar Honvédség szervezetten, a feladatokra a lehető legrövidebb időn belül reagálva és az elvárható legmagasabb szinten tett eleget törvényi kötelezettségeinek. A parancsnoki és a végrehajtó állomány kiemelt morális hozzáállással, operatívan, áldozatkészen teljesítette feladatait.
2. A vizsgálat részeként 2011. szeptember 6-án munkatársaim helyszíni vizsgálatot tartottak az MH 93. Petőfi Sándor Vegyivédelmi Zászlóaljnál. A parancsnok részletesen ismertette az iszapkatasztrófa következményeinek elhárításában 2010. október 4. – 2010. december 3. között végzett tevékenységüket. Figyelemre méltó, hogy a fenti időszakban a zászlóalj összesen 31749 gépjármű, 635 darab védőfelszerelés mentesítését, továbbá 98 km út lemosását, locsolását végezte el. Az operatív vezetési feladatokat a székesfehérvári laktanyán belül az Operatív Csoport látta el, létszáma az aktuális feladatokhoz igazodott (1-3 fő). A kirendelt állomány kezdetben naponta 39 fő volt, a létszám a későbbiekben 16-28 fő között alakult.
A zászlóalj állományából 183 fő vett részt a katasztrófa elhárítási munkákban. Az öt női katona közül három az Operatív Csoport állományában teljesített szolgálatot, ketten a kárterületen végeztek mentesítési feladatokat. Az Operatív Csoport állományának pihenése a kialakított készenléti körletben történt, a női mosdót, WC-t pedig a földszinti és a félemeleti kommunális helyiségekben biztosították. A kárterületen dolgozók részére mobil WC-ket állítottak fel, pihenésüket Devecserben biztosították. A feladat végrehajtása során DECOCONTAIN-3000 ELS mentesítő konténert, Zászlóalj Mentesítő Berendezést (ZMB), FMG-68 folyadékos mentesítő gépkocsit és személymentesítő utánfutót alkalmaztak. A lakossággal való kommunikáció, együttműködés kielégítő volt, ezzel kapcsolatban panasz nem érkezett. Általánosságban elmondható, hogy a honvédség jelenléte megnyugtató hatással bír a katasztrófa helyzetek elhárításakor.
A parancsnok tájékoztatása szerint a tapasztalatok összesítését a mentesítés ellátását követően haladéktalanul elvégezték, amelynek következtében technikai fejlesztésekre tettek javaslatot. A zászlóalj egyéni, könnyített védőeszközöket (porszűrők, TYVEK védőruházat, kesztyű, gumicsizma) kapott, a további fejlesztési lehetőségekről azonban – valószínűleg a beszerzési források csökkentése miatt – még nem érkezett válasz. A megszerezett, gyakorlati tapasztalatokat igyekeznek az állomány kiképzésébe is beépíteni.

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. A 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A 16. § (2) bekezdés értelmében pedig az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Az Obtv. 29. §-a meghatározza a hatóság fogalmát, az (1) bekezdés c) pontja értelmében a Magyar Honvédség hatóságnak minősül, így tevékenységének vizsgálata ombudsmani hatáskörbe tartozik.

II. Az alkotmányos jogok tekintetében
Az országgyűlési biztos – amint erre már számos jelentésemben is felhívtam a figyelmet – egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazza az alapjog-korlátozás alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket. [Jellemzően az ún. szükségességi-arányossági tesztet, a nem alapvető joggal összefüggő hátrányos megkülönböztetés esetén az ésszerűségi tesztet, a tulajdonjog korlátozása esetén pedig közérdekűségi tesztet.]
1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság már működése első éveiben elvi éllel állapította meg, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. [Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat.] Az irányadó alkotmánybírósági tézis szerint a jogállamiság elvéből folyó követelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket. [Vö. 56/1991. (XI. 8.) AB határozat.]
2. Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Állami szemszögből létezik az alapjogoknak egy objektív intézményvédelmi oldala: az egyén alanyi jogának biztosításával, védelmével és érvényesülésével összefüggő tágabb értelemben vett pozitív állami kötelezettségeket összefoglalóan objektív állami intézményvédelmi kötelezettségnek nevezzük. Lényeges azt is leszögezni, hogy az állami intézményvédelmi kötelezettség tipikusan nem keletkeztet az egyén oldalán alanyi jogokat, és az egyén részéről nem is kényszeríthető ki.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint, az állam részéről garanciális feladatai ellátásához szükséges, hogy az egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket nemcsak önmagukban, az egyes egyedi igényekhez kapcsolódóan védje, hanem a többi alapjoggal összefüggésben kezelje. Az intézményvédelem a gyakorlatban tehát többet jelent, mint az adott jog objektív oldalával összefüggő pozitív állami cselekvés, a védelemnek az alapjogokhoz kapcsolódó értékekre is ki kell terjednie. Az Alkotmánybíróság megállapította azt is, hogy az életvédelmi kötelezettség az Alkotmány 8. § (1) bekezdésének és az 54. § (1) bekezdésének együttes értelmezéséből következik. Az állam elsőrendű és alapvető fontosságú kötelezettsége az emberi élet védelme: nemcsak egyedi szinten, hanem általában az emberi életet és létfeltételeket kell védenie.
Ahogyan arra már az AJB-3157/2010. számú átfogó jelentésemben is utaltam, egyértelműen megállapítható, hogy az államot objektív életvédelmi kötelezettség terheli a természeti katasztrófák következményeinek kezelése, káros hatásainak enyhítése, amennyiben lehetséges megelőzése vonatkozásában az ezzel összefüggő jogi szabályozás és jogintézmények kidolgozása, a közigazgatási szervezetrendszer megfelelő kialakítása és működtetése útján. E védelmi kötelezettség ugyanakkor nem tekinthető abszolút jellegűnek, az érvényesülés biztosítása tekintetében más jogok mérlegelésére is lehetőség van, egyúttal az állam mindenkori gazdasági teherbíró képessége is befolyásolja a védelem szintjét.
Egy másik releváns ombudsmani jelentésben pedig azt is hangsúlyoztam, hogy az állam életvédelmi kötelezettsége nem csupán kifelé, a polgárok irányában áll fenn, hanem befelé, azon intézmények, szervek dolgozói felé is, akik életük, testi épségük kockáztatásával óvják a polgárok életét, javait. Az államnak következésképpen egyértelműen gondoskodnia kell a katasztrófavédelemben résztvevő szervek dolgozóinak fizikai védelméről, életük, egészségük és testi épségük megóvásáról, mindezek érdekében biztosítania kell számukra a megfelelő infrastrukturális, személyi és tárgyi feltételeket.

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. A katasztrófák elleni védekezés jogi alapja a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény.
A törvény alapján a védekezést és a következmények felszámolását az erre a célra létrehozott szervek és a különböző védekezési rendszerek működésének összehangolásával, valamint a polgári védelmi szervezetek, a hivatásos katasztrófavédelmi szervek, a hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a gazdálkodó szervezetek, a Magyar Honvédség, a rendvédelmi szervek és az állampolgárok, továbbá az állami meteorológiai szolgálat, az állami mentőszolgálat, az egészségügyi államigazgatási szerv, az önkéntesen részt vevő társadalmi szervezetek, valamint a civil és az erre a célra létrehozott köztestületek, továbbá a nem természeti katasztrófák esetén annak okozója és előidézője, az állami szervek és az önkormányzatok bevonásával, illetve közreműködésével kell biztosítani. 
Közvetlen katasztrófaveszély vagy katasztrófa esetén a Kormány az Országgyűlés és a köztársasági elnök tájékoztatása mellett intézkedik a Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek bevonásáról. A Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek védekezési tevékenységét a Kormányzati Koordinációs Bizottság hangolja össze. A megyei, fővárosi védelmi bizottság szervezi a közigazgatási szervek, a Magyar Honvédség, a rendvédelmi szervek és a társadalmi szervezetek területi szintű együttműködését.
A honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény (a továbbiakban: Hvt.) 70. § (1) bekezdése a Honvédség feladatai között említi a hozzájárulást a katasztrófavédelmi feladatok megoldásához. A Hvt. 72. §-a értelmében e feladat teljesítésére alárendelt szervezeteitől legfeljebb 100 fő 21 napi időtartamot meg nem haladó igénybevételéről a Honvéd Vezérkar főnöke, az ezt meghaladó létszámú vagy időtartamú igénybevételről a honvédelemért felelős miniszter dönt. A 3000 főt meghaladó igénybevételről a honvédelemért felelős miniszter – a döntéssel egyidejűleg – az Országgyűlést tájékoztatja.
A honvédelmi ágazat katasztrófák elleni védekezésének irányításáról és feladatairól szóló 23/2005. (VI. 16.) HM rendelet meghatározza az országos katasztrófavédelmi rendszer részét képező, a honvédelmi ágazat katasztrófavédelmi feladatainak irányítására, végrehajtására, valamint az országos katasztrófavédelmi feladatokhoz való hozzájárulás érdekében létrehozott szervezet, a Honvédelmi Katasztrófavédelmi Rendszer felépítését és működését. A HM rendelet 15. § (3) bekezdése rögzíti, hogy a feladatok végrehajtásában csak a kijelölt és felkészített, munkavédelmi oktatásban részesített, a szükséges egyéni védőeszközökkel, egészségvédelmi felszereléssel ellátott erők vehetnek részt.
2. A katasztrófavédelemben a honvédség által nyújtható speciális képességekre is szükség van. Közismert katonáinknak az elmúlt évek árvízi védekezéseiben nyújtott segítsége. A 2006. évi másfél hónapig tartó árvízi védekezésben a Duna, Tisza és mellékfolyói körzetében 10 695 katona, 643 technikai eszköz, köztük 9 helikopter; a 2010. évi júniusi árvízvédelmi munkálatokban 4560 katona, 344 technikai eszköz és 4 helikopter vett részt. A Magyar Honvédség minden esetben bizonyította a gyors, fegyelmezett és szakszerű alkalmazhatóságot, bírja a katasztrófavédelmi szakemberek és a lakosság bizalmát. [Lásd: http://www.honvedelem.hu/container/files/attachments/26490/tenyek_es_adatok.pdf  (Tények és adatok a Magyar Honvédségről 2011.)]
A természeti vagy más katasztrófákkal szembeni védekezés, ezek megelőzése és a bekövetkezett károk enyhítése területén számos olyan aspektus, kérdéskör van, amely egyértelműen szakkérdésnek tekinthető, így ezekkel összefüggésben értelemszerűen ombudsmani megállapítások nem tehetőek. Ennek értelmében nem feladatom, hogy a védekezés során hozott döntések, intézkedések szakszerűségét, hatékonyságát minősítsem, ezekkel kapcsolatban állást foglaljak. Hivatalból elrendelt vizsgálatom elsődleges célja mindezek figyelembe vétele mellett éppen annak az áttekintése volt, hogy a honvédség milyen módon, eszközökkel és személyi állománnyal vett részt a vörösiszap-katasztrófa következményeinek elhárítását célzó munkálatokban, ennek során pedig – a körülményekhez képest – a mentesítésben résztvevő állomány számára rendelkezésre állt-e megfelelő, méltó pihenési lehetőség, elhelyezés, illetve munkakörülmények, továbbá a feladatuk ellátása során jogaik esetlegesen sérülhettek-e.
A Magyar Honvédség, valamint az egyes rendvédelmi, és a mentésben, illetve kárelhárításban részt vevő egyéb szervek katasztrófahelyzetek kezelése során kialakított együttműködésével kapcsolatos kérdéséket az AJB-3764/2011. számon hivatalból folytatott vizsgálatomról szóló jelentésben tekintem át.
2.1 A vegyivédelmi zászlóalj parancsnoka a katasztrófa sújtotta területen töltött két hónap tapasztalatainak összegzésekor több figyelemreméltó, illetve a jövőben is hasznosítható szakmai megállapítást, javaslatot és szempontot is megfogalmazott.
Ténylegesen bekövetkező, váratlan katasztrófa helyzetben rendkívül kevés idő van a feladatra kirendelt erők és eszközök felkészítésére, útba indítására. A zászlóalj 2010. október 4-én 15.15-kor vegyi felderítésre kapott feladatot, ami 15.25-kor a kitelepítésben és a vagyontárgyak mentésében való részvételre, majd 15.35-kor mentesítésre és „fürdetésre” (a vörös iszappal szennyezett vagyontárgyak tisztítására) módosult. A kirendelt erők 17.08-kor indultak és 19.51-kor érkeztek Kolontárra.
A vezetési feladatok jelentősen kibővültek, új elemként jelentkezett a vezetés rendszerében a kirendelt honvédségi erők parancsnoka. 2010. október 7-11. és október 21-december 4. között a zászlóalj vezényelte ezt a személyt, akinek feladata nem csak a zászlóalj kirendelt állományának vezetése volt, hanem az egyéb alakulatoktól kivezényelt állomány tevékenységének irányítása is. A kirendelt parancsnok ezenkívül kapcsolatot tartott fenn a feladatban érintett többi alakulat operatív csoportjával és a katasztrófa elhárításában résztvevő egyéb szervezetekkel, valamint a Megyei Védelmi Bizottsággal. Közvetlenül irányította saját alakulatának operatív csoportját és kirendelt erőit. Részt vett a koordinációs értekezleteken és egyéb hivatalos rendezvényeken. Hátrányként jelentkezett, hogy a kirendelt honvédségi erők parancsnoka nem rendelkezett stabil, berendezett vezetési ponttal, így legfontosabb vezetési eszköze saját szolgálati mobiltelefonja volt.
A védekezés másik lényeges tapasztalataként rögzíthető, hogy a védőeszközöket a reális veszélynek megfelelően kell kiválasztani és alkalmazni. A mentesítési feladatok végrehajtása során például kiderült, hogy a tökéletes védelmet nyújtó, speciális 96M védőruha használata nehézkes. Felvétele társ segítségét igényli, a szervezetet jelentős mértékben igénybe veszi, ezért csak korlátozott ideig viselhető. A szennyezőanyag nem indokolta az ilyen magas védelmi szintet biztosító védőeszköz alkalmazását. A mentesítők számára elégséges volt a könnyebb TYVEK típusú védőruhából, gumicsizmából, védőkesztyűből, védőmaszkból és védőszemüvegből álló védőfelszerelés.
A katasztrófák következményeinek felszámolása során a mentesítő technikai eszközök igénybevétele rendkívül intenzív. A feladat nagyságát jelzi, hogy a felhasznált üzemanyag mennyisége a zászlóalj féléves keretének felel meg, továbbá figyelemre méltó, hogy az igénybe vett eszközök használatának üzemideje két hónap alatt többszöröse volt az addigi használatnak. A 2003-ban beszerzett mentesítő konténer generátora a kirendelés 2 hónapja alatt a korábbi 8 év üzemidejének 166%-át teljesítette. A 2009. június 15. óta használatban lévő ZMB-ek generátora 2 hónap alatt 862 és 564%-kal működött többet, mint addig. Az eszközök amortizációja ugyanakkor nem teljes körű, mert főkezelő egységeik egyáltalán nem üzemeltek: a mentesítés magasnyomású vízzel, mentesítő anyag alkalmazása nélkül történt.
A mentesítő technikai eszközök jelentős részének már esedékessé vált cseréje tovább nem halogatható. A rendszeresített mentesítő eszközök közül csak a ZMB-ek felelnek meg a kor követelményeinek. Az 1968-ban rendszerbe állított FMG-68 mentesítő gépjárművek mára már elavultak, működésük megbízhatatlan. A rendszeresített 10 járműből 3 rendelkezett érvényes műszaki vizsgával. A vegyi mentesítő anyagot Lengyelországból és Japánból szerezték be, a meglévő készletek frissítése évek óta nem történt meg. A nem rendszeresített mentesítő konténer és a ZMB-ek korszerű háromfázisú mentesítési eljárása sokkal hatékonyabb, mint a korábbi módszer. Ez utóbbiak alkalmazhatósága beigazolódott.
Szükséges a vegyi felderítő képesség fejlesztése. A rendelkezésre álló eszközök alapvetően harctéri eszközök. Ismeretlen összetételű anyagból mennyiségi és minőségi analízis nem készíthető.
Az új típusú mentesítő eszközök technikai kiszolgálási rendszerét felül kell vizsgálni. Jelenleg a ZMB és a mentesítő konténer technikai kiszolgálási feladatainak nagy része a gyártó feladata. Több feladatot kellene az alegység és a szakjavító állomány szintjére delegálni.
Nem áll rendelkezésre elegendő kezelőszemélyzet a mentesítő technikai eszközök egy időben történő, folyamatos kezelésére. A zászlóalj állománytáblájában egy eszközhöz egy kezelőszemélyzet tartozik. A váltások végrehajtásához legalább kettő, de inkább három azonos szinten felkészített kezelőszemélyzetre lett volna szükség. Megoldást az állomány komplex felkészítése jelenthet.
Speciális feladatok végrehajtása során szükség lehet egyéb, nem rendszeresített mentesítő anyagok alkalmazására. A jelenlegi vegyi mentesítő anyagok elsősorban az ismert mérgező harcanyagok mentesítésére szolgálnak. Savas hatású mentesítő anyagra is szükség lehet. A lúgos kémhatású vörösiszap semlegesítésére savas kémhatású anyag alkalmas. (szakértők erre a célra az ecetsavat javasolták).
Végül ismét igazolódott az erkölcsi elismerés fontossága. A honvédelmi miniszter a természeti és ipari katasztrófák okozta környezeti károk elhárítása során tanúsított kimagasló helytállás elismerésére „Katasztrófa-elhárításért” Szolgálati Jelet alapított. Adományozására első alkalommal a vörösiszap-katasztrófa során végzett kiemelkedő tevékenység elismerése céljából került sor. A honvédelmi miniszter által alapítható és adományozható elismerésekről szóló 27/2002. (IV. 17.) HM rendelet értelmében a Katasztrófa-elhárításért Szolgálati Jel a Honvédség személyi állományába tartozó, illetve a Honvédség tevékenységét segítő azon személy részére adományozható, aki a katasztrófa-elhárítási, mentési munkálatokban részt vett, vagy azokhoz közvetlenül kapcsolódó kiszolgáló, támogató tevékenységet végzett. A katasztrófa-elhárítási tevékenység irányításában közreműködők számára – eseti mérlegelés alapján – adományozható. A szolgálati jelet a feladat végrehajtásában részt vett állomány – mind a 183 fő – megkapta.
2.2 Az alkotmányos jogok honvédségen belüli érvényesülése tárgyában AJB-2940/2010. számon hivatalból indított átfogó vizsgálat során kiemelt figyelmet fordítottam a Magyar Honvédség létszámára, az egyes alakulatok feltöltöttségére. A helyszíni vizsgálatokon tapasztaltak alapján megállapítottam, hogy az alakulatok mindegyike jelentős létszámhiánnyal küzd, ebből következően nagy problémát jelent – különösen egyes szakterületeken – a túlszolgálatok elrendelésének magas száma, valamint ennek megfelelő ellentételezése. Különösen azért, mert az állományi létszám miatt a túlszolgálatok szabadidővel való ellentételezése sok esetben nem megoldható. A katonai életpályamodell kiszámíthatatlansága miatti nagy fluktuáció nehézséget jelent az állomány belső felépítésének tervezhetősége tekintetében. A fenti álláspontomat fenntartva jeleznem kell, hogy a vegyivédelmi zászlóaljnál a szerződéses legénységi állomány tekintetében jelentős létszámhiány mutatkozik.
2.3 A megkeresésre adott miniszteri válaszból, valamint a helyszíni vizsgálaton tapasztaltakból és a parancsnoki beszámolóból egyértelműen kiderül, hogy a Magyar Honvédség az eseményekre gyorsan reagálva, megfelelő erőkkel, különböző speciális feladatok végrehajtásával vett részt az iszapszennyeződés utáni mentesítésben. A helyszínre küldött alakulatok közreműködtek a sérültek mentésében, Kolontár lakosságának evakuálásában, az utak és gépjárművek mentesítésében, a romeltakarításban, a kolontári híd felépítésében, továbbá a honvédség ingatlanok felajánlásával is segítette a károsultakat. Az állomány helytállása példamutató volt, a Magyar Honvédség pedig bizonyította, hogy egy ilyen váratlan és egyedülálló ipari katasztrófa következményeivel is eredményesen meg tud birkózni. A vizsgálat során nem észleltem olyan körülményt, ami arra utalt, hogy a mentesítésben résztvevő állomány tagjainak alapvető jogai sérültek volna; a rendelkezésre álló információk alapján a munkakörülmények, a pihenés és ellátás – a körülményekhez képest – megfelelőnek mondható, ez utóbbival kapcsolatban panasz nem érkezett.
A személyes helytállás mellett nem hallgatható el ugyanakkor az sem, hogy – a 2.1 pontban bemutatott – egyes problémák, nehézségek megoldása érdekében további intézkedésekre van szükség. Olyan komplex intézkedésekre, amelyek segítségével egy később esetlegesen bekövetkező vegyi vagy biológiai természeti vagy ipari katasztrófahelyzet és/vagy terrortámadás közvetlen következményeit a Magyar Köztársaság erre a célra létrehozott szervezetei megfelelő módon, kellő szakértelemmel és eszközökkel elháríthassák, hiszen – ahogyan ez most is igazolódott – bizonyos típusú, illetve horderejű mentesítési feladatok elvégzésére elsősorban a Magyar Honvédség speciális alakulatai alkalmasak.
A fentiekre tekintettel, ezt a jelentésemet elsősorban figyelemfelhívásnak szánom: célom, hogy ráirányítsam a figyelmet a katasztrófahelyzeteket megelőző felkészülés, a mentéshez és helyreállításhoz szükséges személyi és tárgyi feltételek előzetes biztosításának, különösen pedig a katasztrófahelyzeteket követő tapasztalati megállapítások gyakorlati felhasználásának jelentőségére.

Intézkedéseim
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a honvédelmi minisztert, hogy tekintse át a 2010. októberi vörösiszap-katasztrófa során a Magyar Honvédség kármentesítésben való részvételének tapasztalatait, valamint ennek nyomán mielőbb intézkedjen a mentesítő technikai eszközök korszerűsítéséről, az új típusú mentesítő eszközök technikai kiszolgálási rendszerének felülvizsgálatáról, valamint tegyen lépéseket annak érdekében, hogy a vegyivédelmi feladatokat ellátó zászlóalj létszáma az általa ellátott feladatokhoz igazodjon.

Budapest, 2011. október 3.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.