Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-1940/2011. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Csóré Erika
Az eljárás megindulása
A korábbi évek árvizei, a 2006. augusztus 20-i tűzijáték alatt bekövetkezett katasztrófa, továbbá a 2010. októberi vörösiszap-áradás okozta helyzetek állami kezelése gyakorlati és szabályozási kérdéseinek áttekintése érdekében 2011-ben vizsgáló projektet indítottam. Ennek keretében figyelmet kívántam fordítani a rendvédelem és a honvédelem hivatásos állományának veszélyhelyzeti feladatokra való alkalmazása során jelentkező pszichológiai nehézségekből adódó kockázatok kezelésére. A váratlan szituációk megoldása, extrém feladatok végrehajtása bizonyos személyiségtényezők hatására ugyanis betegséghez vezethetnek. Természetesen ezeken kívül is vannak fokozott veszéllyel, igénybevétellel járó munkakörök, szolgálati feladatok, melyek szintén okozhatnak mentális, stresszes betegséget. 
Előző megfontolásokra figyelemmel – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján – hivatalból átfogó vizsgálatot rendeltem el a hivatkozott természeti és ipari katasztrófák során a lakosságvédelemben, anyagi védekezésben, kármentesítésben részt vett, és az egyéb speciális helyzeteket átélő (pl. tömegbaleseteket helyszínelő, halottszemlét végrehajtó, börtönőri, tűzszerészi, külföldi rendfenntartó missziós feladatok stb.) hivatásosok pszichológiai kezelésére, gondozására, ellátására tett intézkedési lehetőségek, illetve azok alkalmazása gyakorlatának áttekintése céljából.  Fontosnak tartom ugyanis, hogy az alapvető jogok érvényesülésével kapcsolatos problémák a szóban forgó állomány pszichológiai állapotát érintő területen is felszínre kerüljenek és megoldódjanak. 
Vizsgálatom során áttekintettem az annak alapját képező jogszabályokat és tájékoztatást kértem: a Honvédkórház-Állami Egészségügyi Központtól (ÁEK), a Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központtól (HEK), az Alkotmányvédelmi Hivataltól, a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságától, a Nemzeti Adó- és Vámhivataltól, Országos Rendőr-főkapitányságtól, és a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóságtól. A válaszadásnál kiemelt kérdésként kértem megválaszolni azt, hogy
– megvannak-e annak a személyi és tárgyi feltételei, hogy a katasztrófa helyszínére kivezényelt állomány szükség esetén azonnal (már a helyszínen) igénybe vegyen orvosi, pszichológusi segítséget?
– a pszichológusi tevékenység elfogadottsága, támogatottsága, igénybevétele milyen az állomány körében?
– milyen motiváló körülmények miatt vállalja a hivatásos állomány a mentesítésben való részvételt?
– a katasztrófa helyszínén jellemző stressz okok sajátosságai, kockázati tényezők, azok csökkentésére tett intézkedések (szervezett programok, oktatás, stb.), esetleges védőfaktorok (stressz csökkentő körülmények)?
– mit tartanak az állomány megterhelő, illetve stresszt csökkentő körülményeinek?
– a nehezebb fizikai és mentális körülmények milyen hatást fejtenek ki a helyszínen az állományban, azt hogyan tudja már ott kezelni a szakember (pszichológus, orvos)?
– az állomány katasztrófa idején való intézkedő képességét, cselekvési biztonságát, testi-lelki egészségét hogyan, milyen eszközökkel befolyásolhatja a pszichológia, a pszichológus? 
– katasztrófa helyzetben jelentkező negatív hatások megelőzésének általános, illetve pszichológiai módszerei.

Az érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elve és az abból fakadó jogbiztonság követelménye (Alk. 2. § /1/ bek.).
Az élethez, emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.). 
Az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alk. 8. § (1) bek.)
A diszkrimináció tilalma, az egyenlő bánásmód követelménye (Alk. 70/A. §.) 
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alk. 70/D. § /1/ bek.).

I. Előzmények, probléma felvetés
1. A közelmúltban fejeztem be azt a hivatalból elrendelt vizsgálatomat, mely a hivatásos állomány egészségi alkalmassága felülvizsgálati eljárásokra terjedt ki1. Hivatkozott vizsgálatomnak nem képezte részét a rendvédelem és a honvédelem hivatásos állományában veszélyhelyzeti feladatokra való alkalmazása során jelentkező pszichológiai nehézségekből adódó kockázatok kezelésének áttekintése, pedig a hivatásos állomány mentális egészségének kezelésére, megelőzésére, az állomány folyamatos gondozására különös gondot kell fordítani.
A rendvédelmi és a honvédelmi állomány körében jelentkező, őket terhelő váratlan, kiszámíthatatlan feladatok és kihívások rendkívülien megnövelik fizikai és pszichikai igénybevételüket. Ezek hatására pedig az arra hajlamos személyi állomány körében nagy valószínűséggel nő az előre nem látható egészségkárosodás és azok előfordulásának kockázata. Végül e körülmények meghatározhatják nemcsak az állomány túlélőképességét, hanem akár a veszélyhelyzetben, akár normál körülmények között jelentkező feladataik teljesítését is2.
2. „Máig sem vált általánossá az a felismerés, hogy az emberi egészségromlás, elsősorban a korai, un. idő előtti egészségromlás és halálozás szempontjából a krónikus stressz szerepe meghatározó. Míg az 1960-as években egészségi mutatóink jobbak voltak, mint Ausztriában, ma Magyarországon az érettséginél alacsonyabb végzettségű rétegekben minden második férfi nem éli meg a 65. évét, ez az arány Ausztriában és a magyar nők esetében is 80% felett van.
A korai egészségromlás az életminőség nagyfokú romlásának csak végső mutatója. Genetikai okok nem magyarázhatják ezeket a riasztó jelenségeket. Saját, a magyar népesség körében végzett, igen széleskörű keresztmetszeti és követéses vizsgálatok szerint a közös normák, értékrend hiányának, az anómiás lelkiállapotnak, a rivalizálásnak, a bizalom hiányának, az ellenségességnek igen fontos kóroki szerepe van a krónikus stressz hátterében. A középkorú népesség egészségromlása közvetlenül összefügg a munkahelyi stresszel, a munkahelyi bizonytalansággal és rossz légkörrel.
A vizsgálatok eredményei alapján a fogyasztói értékrend, a külső aspirációk egyértelműen jelentős lelki és élettani veszélyeztető faktorok, míg az élet értelmébe vetett hit, a belső aspirációk, az adaptív megbirkózási módok komoly védelmet nyújtanak a társadalmi változások által okozott krónikus stresszel szemben3”.
3. A pszichológus, a terapeuta segíthet megszabadulni az érzelmi, a lelki terhektől. Ha megfelelő a pszichológus, megtanítja a hozzáforduló személynek, hogy hogyan foglalkozzon problémáival. Neki ugyanis nem az a feladata, hogy megoldja a lelki segítségre szoruló gondjait, hanem hogy megtanítsa őt megszabadulni az érzelmi terhektől.
4. Az egészség a katonai műveletek egyik legfontosabb tényezőjének, a harcképesség megőrzésének a meghatározó tényezője. Az egészség fogalma nemcsak a betegség és sérülés nélküli állapot, hanem ehhez társulva az egyén egészségi, fizikális és mentális „jóléti'' állapotának egysége. Ennek az állapotnak az eléréséhez az egyént teljes szolgálati időszakában nyomon követő egészségügyi biztosítási rendszert és ellátó szervezetet alakított ki a honvédegészségügy, amely teljes körű, a műveletek előtt, alatt és után végzett ellátásra képes4. A műveletek során a cél a mentális károsodás minimalizálása és a morális állapot fenntartása. A szövetségi rendszer által megfogalmazott elvárás, hogy az alkalmazás előtt a hozzájáruló nemzetek a vonatkozó NATO STANAG egészségügyi szabványoknak megfelelően biztosítsák a mentális alkalmasság rendszerét5.

II. A megállapított tényállás
1. A Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központ (a továbbiakban: MH HEK) parancsnoka6 mindenekelőtt általános tájékoztatást adott az MH katasztrófavédelmi rendszeréről és az ahhoz kapcsolódó egészségügyi biztosításról. A szerint az MH veszélyhelyzeti feladatainak ellátása két nagy területre osztható:
– a katonai szervezeteket (személyi állományt, elhelyezési körleteket) érintő katasztrófák elleni védelem és
– polgári segítségnyújtás, melynek területei a következők:
·	a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 70. § (1) bekezdés h) pontja alapján az MH hozzájárul a katasztrófavédelmi feladatok megoldásához; 
·	a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény 2. § (1) bekezdése, valamint
·	a polgári védelemről szóló 1996. évi XXXVII. törvény 3. § (2) bekezdése alapján bevonásra kerülhet, illetve közreműködhet a különböző típusú katasztrófák hatásai elleni védekezésben és a következmények felszámolásában.

A polgári segítségnyújtást az MH Honvédelmi Katasztrófavédelmi Rendszerbe (a továbbiakban: HKR) kijelölt és bevont erői alapvetően polgári szervektől érkező megkeresés alapján, katasztrófavédelmi készenléti fokozatokban (I., II., III. fokozat) látják el.
A katasztrófavédelmi feladatokba – azok nagyságrendjével arányosan, prioritási sorrendben – az MH állományából, az alábbiak szerint határozható meg a bevonható erők köre:
1. a HKR-be kijelölt erők;
2. az alaprendeltetésű napi feladatok folytatása mellett alkalmazható erők,
3. a kiképzés részleges, vagy teljes felfüggesztésévei alkalmazható erők,
4. a tanintézeti oktatás felfüggesztésével alkalmazható erők,
5. a bevonható önkéntes védelmi tartalékos erők,
6. az MH egészét érintően az alapellátást biztosító, az őr- és ügyeleti szolgálatot ellátó erők kivételével bevonható erők.
A HKR-be katasztrófavédelmi feladat ellátására aktivizált erők egészségügyi biztosítással látják el a feladatukat, melyek koordinálására a HKR-t irányító szervezetbe, a Katasztrófavédelmi Operatív Bizottságba folyamatosan egy fő egészségügyi szakértőt delegál a Honvéd Vezérkar Egészségügyi Csoportfőnökség (a továbbiakban: HVK EÜCSF-ség), illetve az MH HEK.
Az MH HEK alapításáról szóló 23/2007 (HK.4.) HM határozat7 11/a. pontja szerint a szervezet katasztrófavédelemmel kapcsolatos feladatai közfeladatnak minősülnek, míg a 12. pont szerint az ár- és belvízvédelemmel összefüggő tevékenység, valamint a minősített időszaki tevékenység az Államháztartási Szakfeladatrend szerinti alapfeladat.
A HKR-be kijelölt és bevont erők teljes körű egészségügyi ellátását – a kárhelyszín körzetében működő polgári egészségügyi ellátó szervekkel együttműködve – a Magyar Honvédség katasztrófavédelmi feladatai egészségügyi biztosításáról szóló 2/2010. HVK EÜCSF intézkedés szerint – melyben megjelenik a Pszichológiai Tanácsadó Csoport is – végzik. A védekezésre kirendelt erők egészségügyi alapellátását a rendszeresített egészségügyi csoportok végzik, melyek a feladat és az ellátandó létszám függvényében orvossal, illetve egészségügyi tiszttel erősíthetők meg. 
A 2010. évi árvízi védekezés során az MH HEK parancsnok (MH egészségügyi főnök) javaslatára – 2/2010. HVK EÜCSF intézkedéssel – új képességként kerültek alkalmazásra a kárhelyszínen a pszichológusi csoportok, melynek tapasztalatai alapján került rendszeresítésre a Pszichológiai Tanácsadó Csoport.
A katasztrófa helyszínére kirendelt állomány részére az MH egészségügyi szolgálat – az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: ÁNTSZ) és/vagy MH Közegészségügyi és Járványügyi Szolgálat (a továbbiakban: MH KJSZ) / javaslata alapján – biztosítja a szükséges védőoltásokat, és más preventív célú intézkedéseket, melyek megtervezését és szakmai felügyeletét az MH KJSZ végzi. Az MH KJSZ az MH Honvéd Tisztifőorvos alárendeltségében látja el a védekezés helyszínére kirendelt állomány települési körleteiben a közegészségügyi-járványvédelmi hatósági feladatokat.
Az MH egészségügyi szolgálata HKR feladatra kijelölt erői rendszeres felkészítéseken vesznek részt, melyek nem csak a tárcán belül kerülnek végrehajtásra. A védelmi felkészítés egyes kérdéseiről szóló 1055/2010. (III. 5.) Korm. határozat alapján például – a Nemzeti Erőforrás Minisztérium felelőssége mellett – 2010. december 08-án Polgári Veszélyhelyzeti Tervezés törzsvezetési gyakorlatot hajtottak végre a polgári és a Honvédelmi Minisztérium által felügyelt egészségügyi szervezetek együttműködése és az ehhez szükséges döntéshozatali mechanizmusok kialakítása és gyakoroltatása érdekében. 
Az MH humánpolitikája szerint a személyi állomány elsősorban erőforrás, ami a haderő legfontosabb fejleszthető, tartós tőkéje. Ennek érdekében olyan rendszert kíván fenntartani, mely meghatározó mértékben garantálja az állomány magas színvonalú szolgálatellátását, mind a Magyar Köztársaság területén, mind pedig a külszolgálati missziókban. Az állomány és családtagjaik vonatkozásában olyan humánszolgáltatási rendszer kidolgozására törekszik az MH HEK, amely megteremti a testi és lelki egészség és magas szintű szolgálatképesség lehetőségét. Ennek elemeként megjelenik az egyén és a szervezet összekovácsolása, mentálhigiénés helyzetének javítása, a szervezeti szocializáció elősegítése, az életminőség fejlesztése, a szervezeti elégedettség és elkötelezettség növelése. Mindez pedig záloga az MH megtartó képességének és hatékony működésének. A rendszer hosszú távú hatékony működtetése összességében nagy hatással bír a humánerőforrás gazdálkodásra, csökkenti az állomány fluktuációját, növeli a szervezeti kötődést, erősíti a szervezeti kultúrát és a szervezeti identitást.
Az MH HEK – alapozva az HM Humán Stratégiájára, továbbá a NATO műveleti egészségügyi biztosításának elveire – kialakította azt a feladatrendszert és létrehozta azt az intézményhálózatot, valamint azt a képességet, mely hatékonyan végzi az állomány mentálhigiénés állapotának és a pszichológiai készenlétének megőrzését. Ennek hátterében kettős NATO szövetségi szabályozás áll. Elsősorban a NATO egészségügyi biztosítási elvek és politika, másodsorban az ezen alapuló AJP 4.10 (A)8 biztosítás és pszichológiai támogatás szolgáltatásának rendszere.
Az MH HEK szervezetében külön Pszichológiai Intézet működik, melynek feladatrendszerében központi helyet foglal el az MH személyi állományának pszichológiai felkészítése, mentálhigiénés állapotának szinten tartása, illetve fejlesztése, amelyeket az MH főpszichológusa irányításával, az MH egészségügyi főnök alárendeltségében hajtanak végre. Az MH állományában szolgálatot teljesítő intézeti- és csapatpszichológusok szakmai munkájáért, pszichológiai feladatokkal kapcsolatos családsegítő szolgáltatások végrehajtásáért, annak minőségéért ugyancsak a MH főpszichológusa a felelős, a szakmai tevékenységét pedig a Magyar Pszichológiai Társaság által lektorált Pszichológiai Szakmai Protokoll szabályozza.
Az egyéni, közösségi krízis- és váratlan helyzetek kezelésével kapcsolatban meghatározó a Krízis-prevenciós és Krízis-intervenciós hálózat, továbbá a Csapatpszichológiai Szolgálat. 
A Magyar Honvédség a személyi állományát érintő krízishelyzetek megelőzése és a beilleszkedési problémák szakszerű kezelése érdekében – a honvéd egészségügy szakmai kompetenciájának megfelelően – hajtja végre a kapcsolódó szakfeladatokat. Az MH egészségügyi szolgálat 2005. évben kialakította, majd felkészítette és évente tovább képezte a csapatorvosok, az egészségügyi szakdolgozók, a segítő szakterületek, a vezénylő zászlósok és az állománnyal közvetlenül kapcsolatban álló szakemberek krízisészlelő és kríziskommunikációs hálózatát, amely magában foglalja a válság- és katasztrófahelyzetek, illetve túszhelyzetek pszichológiai vonatkozásait is.
A krízisintervenciós és -kommunikációs hálózat tevékenységének elősegítése érdekében a hálózat szakemberei folyamatosan konzultálnak az alegységeknél eseti jelleggel, vagy tendenciaszerűen megjelenő krízisjelek korai észlelése és megelőzése érdekében. A tapasztalatok alapján a szakállomány kellően szenzitív a válság- és katasztrófahelyzetek érzelmi megterhelése és a krízisállapotok tekintetében, a téma iránt érdeklődőek, érzékelik és alakulatuknál, napi szolgálatellátásuk során tapasztalják annak fontosságát.
Annak érdekében, hogy a megnövekedett lelki terhelés pszichés hatásai mérsékelhetőek, illetve időben felismerhetőek legyenek, 2011. évben megkezdődött a krízisészlelő és kríziskommunikációs hálózat, valamint annak képzési és továbbképzési rendszerének továbbfejlesztése. A továbbfejlesztett hálózat kiemelt célja az MH állomány tagjai körében megjelenő egyéni és csoportos krízishelyzetek korai észlelése, jelzése mind a vezetői állomány, mind a szakállomány felé. Az erre felkészített állomány feladata a kialakuló krízisállapotok felismerése és elsődleges ellátás nyújtása a pszichológus megérkezéséig. 
2011. évben indult a csapatpszichológiai szolgálat létrehozása, ami országos lefedettséget biztosít majd az MH keretén belüli pszichológusi szolgáltatásoknak. Ezeket elérhetővé kívánják tenni mind a katonai és polgári állomány, mind pedig azok családtagjai számára. A csapatpszichológiai szolgálat felállítása várhatóan 2011. december végére fejeződik be, a következő alapvető feladatokkal:
•	 az MH állománymegtartó képességének növelése,
•	 az alakulat műveleti alkalmazás alatt álló alegységeinek pszichológiai biztosítása (külszolgálati missziók)
•	 az állományról való gondoskodás, támogatás keretében, a szolgálatképesség megőrzése érdekében az állomány részére pszichológiai ellátás biztosítása,
•	 a missziókban szolgálatot teljesítő állomány családtagjai részére pszichológiai ellátás biztosítása,
•	 az egyéni és csoportos krízishelyzetek kockázati tényezőinek prevenciós célú mérséklése,
•	 válság- és katasztrófahelyzetek kezelésének pszichológiai támogatása,
•	 a mentális egészség és a pszichológiai készenlét szinten tartása, együttműködve a parancsnokkal,
•	 a parancsnoki tevékenység és döntés-előkészítés pszichológiai elemzésekkel, értékelésekkel való támogatása,
•	 a parancsnok számára alakulat szintű szervezetfejlesztési kérdésekben javaslattétel,
•	 a katonai beosztások ellátásához szükséges készségek és képességek megőrzése, fejlesztése, pszichés kondíciójuk fenntartása, illetve azonnali bevethetőségük érdekében,
•	 alapszintű pszichológiai témájú kiképzési feladatok végrehajtása.
A megkeresésemben feltett konkrét kérdésekre az MH egészségügyi főnök a következők szerint reagált:
– Az MH egészségügyi szolgálata – az alacsony orvos feltöltöttség ellenére – alapvetően rendelkezik azokkal a személyi és tárgyi feltételekkel, amelyek biztosítják, hogy a kárhelyszínre kivezényelt állomány egészségügyi ellátásban és pszichológiai gondozásban részesülhessen. A korábbi évek árvizei, a 2006. augusztus 20-i tűzijáték alatt bekövetkezett katasztrófa, továbbá a 2010. októberi vörösiszap-áradás helyszínein az MH tevékeny részt vállalt a védekezésben, kármentesítésben. A feladatok végrehajtására az állományt egészségügyi szempontból is felkészítették és gyógyító-megelőző ellátásukról megfelelően gondoskodtak.
A káresemények helyszínén általában az MH Összhaderőnemi Parancsnokság alárendeltségébe tartozó – szükség esetén az MH HEK állományából delegált – orvosok biztosítják az alapellátást, szakszerű segítséget nyújtva a rászorultaknak, ezzel is segítve a pszichológusok tevékenységét. Az egészségügyi biztosítás résztvevői számára biztosítottak a személyzettel és rendszeresített felszereléssel rendelkező terepjáró sebesültszállító gépjárművek és a központilag meghatározott alap gyógyszerkészletek. A természeti viszonyoknak kitett állomány védelmét (pl.: fényvédő készítmények, rovarriasztók) a kirendeléseket követő beszerzésekkel biztosítják.
A pszichológusok párokban, a katonai állomány illetékes parancsnoka alárendeltségében végzik szakmai feladataikat. A szakmai állomány megfelelő katonai kiképzettséggel, szakmai felkészültséggel és személyi felszereléssel rendelkezik, gyakorlatilag a katonai állomány telepítésének megkezdésével egyidejűleg alkalmazhatók a Pszichológiai Tanácsadó Csoportok (PTCS). A katasztrófavédelmi feladatok ellátását érintően további javulást várnak a már hivatkozott 2011 év végére létrejövő csapatpszichológiai szolgálattól.
– A pszichológusok és a pszichológia szükségessége mind a beosztott, mind pedig a vezető állomány körében elfogadottá és igazolttá vált az utóbbi évek során. Ennek hátterében elsősorban a katonapszichológia emberközelisége és közérthetősége áll. Kiemelendő az is, hogy a kiemelt külszolgálati missziókban (pl. Afganisztánban) a kontingens állománytáblájában rendszeresített katonapszichológus folyamatosan teljesít szolgálatot. A katonák családtagjai is igénybe veszik a Pszichológiai Intézet szolgáltatásait a kihelyezett Mentálhigiénés Tanácsadó Irodák felkeresésével (pl. Szolnok, Tata, Debrecen és Budapest helyőrségekben).
Az MH állománya rendszeresen találkozik a pszichológiával, pszichológussal elsősorban a következők szerint:
•	 állományba, tanintézetbe való felvételt megelőzően, beosztás változásakor, missziós feladatvállalás előtti és azt követő szűrések során,
•	 a külszolgálati missziók felkészítési – kiképzési tematikájában helyt kap a pszichológiai felkészítés, amely 3x10 órás (3 nap) tréning keretében történik,
•	 Afganisztánban feladatot ellátó kontingensek pszichológiai biztosítását az állománytáblában rögzített pszichológus végzi,
•	 hazaérkezést követően az állomány pszichológiai visszaillesztési (reintegrációs) tréningen vesz részt, amely az Afganisztánból hazatérő állomány számára 3x10 órában, más missziók esetében 1x10 órában kerül végrehajtásra,
•	 a Magyarországon szolgálatot teljesítő állomány és családtagjai részére a pszichológiai szolgáltatásokat a Mentálhigiénés Tanácsadó Iroda és Csapatpszichológiai Szolgálat végzi, mely feladatkört teljes mértékben átveszi majd a Csapatpszichológiai Szolgálat,
•	 a bevonulást követően az újonc állomány beilleszkedésének elősegítése érdekében a kiképzés megkezdésekor majd annak végén részt vesz pszichológiai tárgyú foglalkozásokon.

– A katasztrófavéde1mi feladatokban való részvétel a hivatásos, szerződéses és önkéntes tartalékos állomány esetben a honvédelemről és a Magyar Honvédségről szóló 2004. évi CV. törvény 70. § (1) bekezdés h) pontja alapján jogszabályi kötelezettséget jelent. A kijelölt erőkön kívül azonban jelentős számban jelentkeznek önkéntesen is a katonák kármegelőzési, kárelhárítási feladatok végrehajtására. Az önkéntes vállalások esetében megfigyelhető motivációk az alábbiak:
•	 kötődés a katasztrófa sújtotta területhez;
•	 együttérzés a károsultakkal;
•	 a közösségéért való tenni akarás;
•	 a katasztrófavédelmi feladat társadalmi hasznossága növeli a katona önértékelését és elhivatottságát;
•	 szakmai kihívás, mellyel a katona bizonyítani tudja ismeretei és készségei békés célú alkalmazását.

– A 2010. júniusi árvízi védekezésben pszichológiai biztosítást végző katonai szakemberek a feladatellátás során az alábbi stresszorokat azonosították az állomány körében:
•	 túlterheltség,
•	 kommunikációs problémák a mentést irányító egyéb szervezetekkel,
•	 bizonytalanság (kihelyezés vége),
•	 időstrukturálás, várakozás,
•	 lakossággal való kapcsolat,
•	 előítélet kezelése,
•	 fizikai környezet (meleg, pára stb.),
•	 erős napsütés, szúnyogok nagyarányú jelenléte,
•	 traumatizáló élmények (mások szenvedésének látványa),
•	 kapcsolat a helyiekkel (a civil lakossággal napi jó kapcsolatban lévő állomány morálja jelentősen magasabb),
•	 a feladatból eredő monotónia.

Védőfaktorként jelentkező tényezők:
•	 a feladat társadalmi hasznosságának érzése,
•	 a katonák közötti hatékony társas támasz (bajtársiasság),
•	 a helyi lakossággal kialakított jó kapcsolat,
•	 a parancsnoki állomány helytállása, személyes példamutatása, hitelessége,
•	 az egészségügyi és pszichológiai ellátás, mint a szervezeti gondoskodás egyik aspektusa.
A Magyar Honvédség pszichológiai protokolljának külszolgálatra történő pszichológiai felkészítés tematikája többségében lefedi az említett stresszorokat és az állomány jelentős része részt vett már ezeket feloldó, enyhítő tréningen.
– A katasztrófa helyszín nehezített körülményei a feladat végrehajtás első szakaszában az állománytól a megszokottnál magasabb színvonalú munkát, teljesítményt, erős önregulációt követel meg. Amennyiben a katasztrófavédelmi munka elhúzódik, 3-4 nap múlva észlelhetőek a szellemi és testi fáradtság jelei. Az állomány morálja romlik, megjelennek a tartós stressz terhelés jellegzetes tünetei:
•	 csoporton belüli konfliktusok,
•	 nyugtalanság,
•	 elégedetlenség,
•	 egészségügyi (higiénés) problémák
•	 csökkent motiváció,
•	 helyi lakossággal való kapcsolat romlása.
Ezen tüneteket a helyszínre kitelepült egészségügyi és mentálhigiénés ellátó szakemberek egyéni és csoportos szinten képesek kezelni, a komolyabb ellátásra szoruló esetek delegálása és szállítása megoldott.
– A katasztrófavédelemben résztvevő állománnyal kapcsolatban a pszichológus szakmai lehetőségei két nagy területet ölelnek fel. Egyrészt egyéni és csoportos mentálhigiénés munkával segítheti az állományban jelentkező problémák kezelését, azok káros hatásainak, az esetleges stressz sérülés kockázatának csökkentését. Másrészt a parancsnoki munka során a döntés-előkészítés fázisában javaslatokat tehet az állomány harc- és munkaképességének fenntartása, mentális állapota megóvása érdekében.

– Katasztrófamentésben dolgozó állomány mentális állóképességének megóvása érdekében indokolt a biztonságos, kiszámítható idő és tárgyi környezet/keretrendszer megteremtése és fenntartása. Rendkívül fontos a védekezésben részt vevők információigényének felelős és hiteles kielégítése. A megelőzés pszichológiai módszerei közül talán a legfontosabb a felkészítés, mely a katasztrófahelyzetekben jelentkező mentális kihívásokra történő felkészülést jelent.
A pszichológiai segítségnyújtás eszközei a helyszínen: a krízisintervenció, a csoportos élményfeldolgozás, a parancsnoki tanácsadás. A mentési munkálatok végeztével indokolt esetben lehetőség van egyéni és csoportos élményfeldolgozó munkára, melyet a MH HEK pszichológusai és a csapatpszichológusai végeznek.
2. A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka válaszában azt hangsúlyozta, hogy a büntetés-végrehajtás sajátos helyzetben van, mivel alapfeladata elsősorban a fogvatartottak egészségügyi ellátásának biztosítása, költségvetése is csak ezt fedezi. A személyi állomány ellátásába kizárólag szabad kapacitás esetén tudnak segíteni. Az állomány egészségügyi ellátása a megyei büntetés-végrehajtási intézetekben – főállású orvos foglalkoztatás hiányában – nem is lehetséges. 
A pszichológusoknak is elsősorban a fogvatartottak szűrésére és mentálhigiénés gondozására, valamint a prevencióra kell figyelmet fordítaniuk. Az állománnyal ugyan csak szabad kapacitás esetén foglalkoznak, ami a pszichikai alkalmassági vizsgálatokban és kivételes esetekben a gondozásban való részvételt jelenti.
A személyi állomány számos beosztásban lát el sokrétű feladatot. Körükben nem volt még felmérés arra kiterjedően, hogy milyen stresszorokat tartanak leginkább megterhelőnek, illetve protektívnek. Tapasztalatok szerint azonban a büntetés-végrehajtási tevékenység ellátása magas fokú stressz tűrőképességet feltételez, amelynek vizsgálatára külön gondot fordít a szervezet a felszerelő állomány pszichikai alkalmassági vizsgálata során, valamint az időszakos szűrések alkalmával. Ezzel biztosítják a katasztrófa helyszínekre vezényelt állomány helytállását is.
A szervezet szakemberei 2009-ben az MH Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központ pszichológus munkatársaival közösen kutatást végeztek a büntetés-végrehajtás személyi állományát érintő, kompetencia alapú pszichológiai kiválasztási rendszer fejlesztése érdekében. Együttműködtek továbbá az MH HEK, a Honvédkórház-Állami Egészségügyi Központ és a rendvédelmi szervek szakembereivel, a személyzet kiválasztásához kapcsolódó, új, korszerű egészségi alkalmassági kritériumrendszer bevezetése, a vonatkozó jogszabály módosítások előkészítése és a folyamatos ellátás biztosítása céljából.
2010. évben az egyes rendvédelmi szervek hivatásos állományú tagjai egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, közalkalmazottai és köztisztviselői munkaköri egészségi alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint az egészségügyi alapellátásról szóló 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet módosítására – az érintett szervek szakembereivel történt egyeztetéseket követően – javaslatokat, véleményeket fogalmaztak meg. 
2010. július 15-én hatályba léptették a pszichológusok tevékenységét szabályozó, valamint a személyi állomány pszichikai alkalmassági vizsgálatairól és a pszichológiai gondozási tevékenység végrehajtásáról szóló módszertani útmutatót és egyben 1-1/44/2010. (VII. 14.) számú OP intézkedést.
A pszichológusi tevékenységet az állomány körében – mint a dinamikus biztonság garanciája – elfogadottnak, egyben támogatott társszakterületi munkavégzésnek ítéli meg az országos parancsnok. Pszichológus igénybevételére azonban – tekintettel a pszichológus státuszok korlátozott számára – csak nagyon szűk körben van lehetőség.
A büntetés-végrehajtás szervezetében 6 büntetés-végrehajtási intézet és a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza nem rendelkezik pszichológusi státusszal. Országosan 51 fő-, és 10 részmunkaidős pszichológust foglalkoztatnak. Ebből 25 klinikai, 5 krízis tanácsadói, 6 munka- és szervezet, 1 pedagógiai szakpszichológusi végzettséggel rendelkezik. 5 klinikai szakpszichológusnak addiktológiai szakpszichológusi végzettsége is van. Mindössze 5 tanácsadó szakpszichológus rendelkezik kizárólag krízis tanácsadó speciális képzettséggel. Ők a Kalocsai Fegyház és Börtönben, a Márianosztrai Fegyház és Börtönben, a Közép-dunántúli Országos Bv. Intézetben, a Tököli Fiatalkorúak Bv. Intézetében és a Váci Fegyház és Börtönben teljesítenek szolgálatot. Minderre tekintettel a katasztrófa helyszínre kivezényelt állomány számára kizárólag a krízis tanácsadók közreműködése biztosítható.
Az országos parancsnok tájékoztatója tartalmazta azt is, hogy a szervezet állománymegtartó képességének javítása érdekében a munkahelyi pszichoszociális kockázatok felmérését, értékelését, kezelését az elkövetkező időszak egyik kiemelt feladatának tartja. Ehhez szükség van azonban a szakemberek létszámának növelésére és az alkalmassági vizsgálatok eredményeinek több évre kiterjedő értékelésére.
A büntetés-végrehajtási pszichológusok 2009-ben alapító tagként csatlakoztak a Magyar Pszichológiai Társaságon belül létrejött Hon- és Rendvédelmi Tagozathoz, ezáltal folyamatosak a társ rendvédelmi szervek szakembereivel történő szakmai egyeztetések, konzultációk, és továbbképzések. Ezen kívül az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet főigazgató főorvosának koordinálásával, a bv. pszichológusok számára rendszeresen tartanak – központi képzés formájában – felkészítő foglakozásokat, esetmegbeszéléseket és konzultációkat. Igyekeznek biztosítani az állomány veszélyhelyzeti események megoldására történő oktatását, stressz kezelő tréningeket, pszichoszociális kockázat elemzéseket, egészségnapokat és belső továbbképzéseket is.
3. A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgató tájékoztatása szerint a katasztrófavédelmi szervek és a hivatásos önkormányzati tűzoltóságok egészségügyi és pszichológiai alapellátása a következők szerint történik: 
– A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság (OKF) Mogyoródi úti rendelőjéhez tartozik az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság, a Gazdasági Ellátó Központ, a Fővárosi Polgári Védelmi Igazgatóság, a Pest Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság és az Országház Tűzoltó Parancsnokság állománya.
– A Budapesti Rendőr-főkapitányság orvosi rendelője és pszichológiai laborja látja el a Pest megyei hivatásos önkormányzati tűzoltóságok állományát.
– A Katasztrófavédelem Oktatási Központja (KOK) állományát a KOK orvosi rendelője, a Belügyminisztérium állományát az OKF állományába tartozó orvos és asszisztens a Belügyminisztérium orvosi rendelőjében látja el.
– A Fővárosi Tűzoltó Parancsnokság saját orvosi rendelővel és pszichológiai laborral rendelkezik.
– A Repülőtéri Rendőr Igazgatóság rendelője a Repülőtéri Katasztrófavédelmi Igazgatóság állományát látja el.
– A megyei katasztrófavédelmi igazgatóságok és a megyei hivatásos önkormányzati tűzoltóságok állományának kezelését a megyei rendőr-főkapitányságok végzik.

A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság megkezdte egy krízis intervenciós csoport szervezését és kialakítását, amellyel biztosítani kívánják, hogy a katasztrófa helyszínére kivezényelt állomány – szükség esetén – az eddigieknél is hatékonyabban igénybe vehessen orvosi, pszichológusi segítséget.
A 2010. június 04-től június 14-ig tartó időszakban, az árvízvédelmi feladatokban résztvevő katasztrófavédelmi, tűzoltó és rendőr hivatásos állományúak egészségügyi biztosításáról a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság egészségügyi és pszichológiai szolgálata, a Készenléti Rendőrség, valamint a Budapesti Rendőr-főkapitányság egészségügyi és pszichológiai osztálya gondoskodott.
A 2010. október 04-én bekövetkezett vörös iszap katasztrófa felszámolása helyszínén tevékenykedő katasztrófavédelmi, tűzoltó és rendőr hivatásos állományúak egészségügyi biztosítását a Veszprém Megyei Rendőr-főkapitányság egészségügyi és pszichológiai szolgálata hajtotta végre. A feladatok ellátását a Belügyminisztérium értékelte.
A főigazgató tapasztalatai szerint a beavatkozó állománynak van leginkább szüksége pszichológusi segítségre a bekövetkezett rendkívüli eseményeket követően. Ezért kiemelt hangsúlyt fektetnek az utógondozásra, melyben a krízis intervenciós csoportnak van jelentős feladata. 
A katasztrófavédelmi szervek és a tűzoltóságok vezetői is fontosnak tartják állományuk pszichés gondozását. Megállapítható az is, hogy az állomány a pszichológusok munkáját pozitívan értékeli. A katasztrófa idején végzett mentesítés során több motiváló tényező is szerepet játszik az állomány munkájában, hiszen a tűzoltó, illetve a polgári védelmi dolgozó az elsők között érkezik a kár helyszínére, ott szakértő lesz. A rendelkezésére álló eszközökkel képes befolyásolni az eseményeket. Munkája fontos és hasznos, társadalmi elfogadottsága jó. A szakmai feladatok ellátása során "énhatékonynak" érzi munkáját, a lakosságnak nyújtott segítséget, ami alapvetően pozitív érzés, s ez lendületet ad feladata ellátásában. Fontos motiváló tényező a parancsnoki állomány helytállása és személyes példamutatása, hitelessége, a vezetői gondoskodás, a szervezeten belüli megbecsülés (elismerések, előléptetések). Végül, fontos szerep jut a motivációban a munkahelyi közösségeknek, az együttműködés és a bajtársiasság érzésének.
A pszichológusi biztosítást végző szakemberek a katasztrófa helyszínén történő feladatellátás során az alábbi stresszorokat azonosították az állomány körében: túlterheltség, kommunikációs problémák a mentésben résztvevő más szervezetekkel, bizonytalanság (kihelyezés vége), időstrukturálás, lakossággal való kapcsolat, előítélet kezelése, fizikai környezet (meleg, pára, eső, stb.), traumatizáló élmények (mások szenvedésének látványa), pihenő és készenlét elkülönítésének hiánya, a feladatból eredő monotónia. 
A főigazgató véleménye szerint a stresszt hatékonyan csökkenteni a felsorolt stresszt kiváltó tényezők hatékony menedzselésével lehet. Katasztrófák elleni, illetve utáni védekezésben és a mentésben dolgozó állomány mentális állapotának megóvása érdekében indokolt a biztonságos, kiszámítható tárgyi környezet megteremtése és fenntartása. Rendkívül fontosnak tartja a védekezésben részt vevők információigényének felelős és hiteles kielégítését. A megelőzés pszichológiai módszerei közül talán a legfontosabb a felkészítés, mely a katasztrófahelyzetekben jelentkező mentális kihívásokra történő felkészülést tartalmazza.
A pszichológiai segítségnyújtás eszközei a helyszínen: a krízisintervenció, a csoportos élményfeldolgozás, a parancsnoki tanácsadás. A mentési munkálatok végeztével indokolt esetben lehetőség van egyéni és csoportos élményfeldolgozó munkára, melyet a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság Humán Szolgálata végez. 
A nehezített körülmények a feladat végrehajtás első szakaszában magasabb színvonalú munkát, teljesítményt eredményez az állomány körében. Amennyiben a katasztrófavédelmi munka elhúzódik, 7-10 nap múlva észlelhetőek a szellemi és testi fáradtság jelei. Az állomány morálja romlik, megjelennek a tartós stressz terhelés jellegzetes tünetei: csoporton belüli konfliktusok, nyugtalanság, elégedetlenség egészségügyi problémák, csökkent motiváció, helyi lakossággal való kapcsolat romlása. Ezért nagy hangsúlyt fektetnek az állomány folyamatos pihentetésére, cseréjére, ellátására és a munkája elismerésére. Az egészségügyi és mentálhigiénés ellátó szakemberek egyéni és csoportos szinten felügyelik akár a helyszínen feladatot ellátó kollégák állapotát és végzik a szükséges szűrővizsgálatokat. 
A pszichológus szakmai lehetőségei a katasztrófavédelemben résztvevő állománnyal kapcsolatban – mint ahogy arról már volt szó – két nagy területet ölelnek fel. Egyrészt egyéni és csoportos mentálhigiénés munkával segítheti az állományban jelentkező problémák kezelését, azok káros hatásainak, az esetleges stresszsérülés kockázatának csökkentését. Másrészt a parancsnoki munka során a döntés-előkészítés fázisában javaslatokat tesz az állomány munkaképességének fenntartása mentális állapotának megóvása érdekében.
A katasztrófavédelmi törvény elfogadása után 2012. január 1-jétől a katasztrófavédelem és a hivatásos önkormányzati tűzoltóságok integrációjával egy új szervezet jön létre. Az állomány létszáma várhatóan jelentősen emelkedik, a feladatrendszer kibővül, ezért már szervezik egy új egészségügyi és pszichológiai ellátó rendszer kialakítását. 

A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatója rendelkezésemre bocsátotta a vörösiszap katasztrófa helyszínein a védekezésben és kárelhárításban résztvevő, a belügyi szerveknél foglalkoztatott, érintett személyek egészségügyi szűrésének végrehajtásáról szóló, Belügyminisztérium Személyügyi főosztályvezetőjének, valamint a 2010. június 04-től június 14-ig tartó időszakban, az árvízvédelmi feladatokban résztvevők egészségügyi biztosításáról, közegészségügyi-, járványügyi- és munkavédelmi ellenőrzéséről szóló, a Készenléti Rendőrség Egészségügyi és Pszichológiai osztályvezetőjének összefoglaló jelentését. Azok a következő megállapításokat tartalmazzák:
A) – A vörösiszap által sújtott területeken az első időszakban szolgálatot teljesítő rendvédelmi állomány egy része a kárhelyen végzett munka során közvetlenül érintkezett a folyékony veszélyes anyaggal, akiknél elsődlegesen a testfelületre, illetve a szembe kerülő lúgos iszap akut károsító hatásával kellett számolni. 
Az iszappal érintkező személyek nagyobb részénél nem keletkezett látható sérülés, kisebb részénél a testfelületre került, illetve a szembe fröccsent lúgos kénhatású iszap bőr-, illetve szemsérülést idézett elő. Ennek következtében 8 rendőr és 23 katasztrófavédelmi állományi tag sérült, ebből 24 eset 8 napon belül, 7 eset 8 napon túl gyógyuló sérülés volt. Az érintett állomány orvosi ellátását a helyszínen a mentőszolgálat, valamint a területen működő rendőri szerv alapellátó orvosa biztosította. A 8 napon túl gyógyuló sérüléseket szenvedett személyeknél szakorvosi ellátás igénybevétele is szükségessé vált.
A későbbiekben a kárelhárításban résztvevő rendőri állományból 15-en, a katasztrófavédelmi állomány köréből 14-en vettek igénybe orvosi alapellátást a vörösiszap hatásával összefüggő egészségügyi panasz miatt, amelyet a kiszáradt vörösiszap pora által előidézett szem-, illetve légúti irritáció okozott. Az érintettek mintegy fele járóbeteg szakellátás keretében diagnosztikai (mellkas rtg, légzésfunkciós) vizsgálatra és szakorvosi (szemészeti, tüdőgyógyászati) ellátásra szorultak. A sérültek, illetve egészségügyi panasszal orvoshoz forduló állományból 46-an beteg-állományba kerültek, összesen mintegy 800 napra.
A káresemény kialakulásától kezdődően teljes körűen felmérték azon állománytagok létszámát, akik szolgálatteljesítés céljából legalább 8 órát tartózkodtak a káresemények helyszínén (összesen 2363 személy). Esetükben foglalkozás-egészségügyi alapadatokat (nyilatkozatok és/vagy szűrővizsgálati lapok) rögzítettek, amelyek alapul szolgálhatnak a későbbiek során egy esetlegesen előforduló vagy kialakuló, foglalkozással összefüggősbe hozható egészségkárosodás orvosi megítéléséhez és jogi minősítéséhez.
A vörösiszap katasztrófa helyszínén szolgálatot teljesítő – feltételezhetően fokozott expozíciónak kitett – és/vagy egészségügyi problémával orvosi vizsgálaton részt vett állománytagok esetében – egyéb egészséget befolyásoló tényezőkre is figyelemmel – követéses foglalkozás-egészségügyi orvosi vizsgálatokat is végeztek, de egészségkárosodásra utaló tüneteket és elváltozásokat nem tártak fel. 
A rendelkezésre álló egészségügyi adatok-, dokumentációk és vizsgálati eredményekből arra következtettek, hogy a vörösiszap katasztrófa helyszínein a védekezésben és kárelhárításban résztvevő állomány egyetlen tagja sem szenvedett maradandó egészségkárosodást, fokozott expozíciót vagy foglalkozási megbetegedést. A beszáradt vörösiszap felporzása során belélegzett por azonban – a káros anyag összetételének, az expozíció mértékének, az egyén általános egészségi állapotának függvényében – hosszabb idő elteltét követően is károsíthatja a veseműködést, a belső elválasztású mirigyeket, rákos megbetegedést okozhat, illetve a krónikus hatások között máj-, tüdő-, csontvelő-károsodás is előfordulhat. A vörösiszap okozta krónikus egészségkárosító hatások az expozíciót követően hónapokkal vagy évekkel később is jelentkezhetnek. Ezért a védekezési és kárelhárítási munkálatokban résztvevő azon személyek esetében, akik legalább 8 óra időtartamot a káresemények helyszínén dolgoztak, – az ún. éves alkalmassági (szűrő-) vizsgálatok keretében – folyamatos nyomon követéssel és egészségmonitorozással igyekeznek az esetlegesen kialakuló krónikus egészségkárosító hatásokat időben kivédeni, illetve a szükséges gyógykezelést megkezdeni. 
B) – A 2010. június 04-től június 14-ig tartó időszakban a BAZ. Megyében jelentkezett árvízvédelmi feladatok rendőri résztvevőinek egészségügyi ellátását, közegészségügyi-, járványügyi- és munkavédelmi ellenőrzését a Készenléti Rendőrség Egészségügyi és Pszichológiai Osztály munkatársai szervezték meg, melybe bevonták budapesti és más megyei alapellátó orvosokat és asszisztenseket is. 
A helyszínen dolgozó rendőrök közül egyre többen panaszkodtak napégés okozta fájdalomra, de szúnyogcsípéssel, herpesszel, kiterjedt felületű lábbetegséggel, elfertőződött hámsérüléssel, hastífusz jeleivel is jelentkeztek orvosi ellátásra. Később a hepatitisz fertőzésveszély is felmerült. A hastífusz és a hepatitisz a lakosság körében is terjedt. Minderre figyelemmel egyre több naptejet, szúnyogriasztót, napégés kezelésére szolgáló habot és hastífusz, valamint hepatitisz elleni oltóanyagot kellett beszerezni. Az oltóanyagok beszerzése azonban akadályba ütközött, mert az Észak-Magyarországi Gyógyszerellátó nem adta ki a kért mennyiségű hastífusz elleni oltóanyagot arra hivatkozva, hogy az illetékes minisztérium zároltatta azokat „az árvízvédelemben első vonalban résztvevők” – a mentők, tűzoltók, kórházak – számára. A felsorolásban a rendőrség nem szerepelt. Közben az ÁNTSZ országos tisztifőorvos is megtiltotta a regionális szervezeteknek, hogy a rendőrség részére megfelelő számú hepatitisz elleni oltóanyagot adjanak. 
A helyszínen 2010. június 8-án közegészségügyi és járványügyi szemlét tartottak. A munkavégzés körülményeire figyelemmel szükségessé vált az állomány részére folyamatosan biztosítani: fertőtlenítő hatású mosakodószert, napégés ellen magas faktorszámú napvédő készítményt, hideg palackos ivóvizet, víz nélkül használható kézfertőtlenítő szert.
4. Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a rendőrségnél országos szinten kiépített az egészségügyi és pszichológiai szolgáltatások rendszere. A katasztrófák helyszínén, az adott térségben, a rendőrség alapellátó orvosai és pszichológusai nyújtanak ellátást a feladatokban résztvevő állomány részére. A szóban forgó ellátás személyi és tárgyi feltételei megfelelően biztosítottak.
A pszichológusi szolgáltatások rendjét a „Rendvédelmi szervek pszichológiai protokollja” címet viselő dokumentum (a továbbiakban: Protokoll) tartalmazza, amelyben külön fejezetet képeznek a csapaterős tevékenység (a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 58. § (1) bek. f/ pontja) pszichológiai, a közbiztonságra veszélyes helyzetek kezelésével összefüggő pszichológiai feladatok, a természeti és civilizációs katasztrófák esetén végzendő tevékenység feladatrendszere, valamint a minősített időszakban végzett tevékenység biztosítása. 
A pszichológusi tevékenység az állomány körében elfogadott, igénylik a különböző pszichológiai jellegű szolgáltatásokat. A vizsgált esetekben a pszichológiai szakterület szakirányítása felvette a kapcsolatot a katasztrófahelyzetben végzett feladatokat irányító vezetőkkel, és felajánlotta a szakterület segítségét. A katasztrófahelyzetek során végzett tevékenységre nem jellemző, hogy a mentésben résztvevő állomány a helyszínen kérne pszichológusi segítséget. Sem az árvízi mentések, sem a vörösiszap katasztrófa kapcsán nem merült fel igény pszichológusi beavatkozásra az állomány részéről. A rendőrség állománya számára a pszichoszociális támogatás – ha szükséges – teljes mértékben biztosított, a pszichológusok az igényeknek és a helyzetnek megfelelően csoportos vagy egyéni krízisintervenciós tevékenység keretében biztosítják a pszichés támogatást. Amennyiben a katasztrófavédelem részéről igény jelentkezik, a pszichológiai ellátást a rendőrség alap ellátó pszichológusai a katasztrófavédelmi szakemberek és tűzoltók részére is biztosítják.
A katasztrófák helyszínén a stressz-forrást a legtöbb esetben elsősorban a különböző fertőző betegségektől való félelemben tapasztalják, ugyanakkor a közegészségügyi-járványügyi tevékenységgel, a különböző védőoltásokkal, valamint hiteles tájékoztatással az ilyen jellegű félelmek által táplált stressz mérsékelhető.
Az állományt katasztrófa idején jellemző intézkedő képességet, a mentésben való részvétel biztonságosságát a pszichológiai szakterület egyrészt a kiválasztással, másrészt különböző tréningrendszerű felkészítésekkel tudja pozitív irányba, megelőző jelleggel befolyásolni. A különböző igénybevételeket követően – szükség esetén – csoportos vagy egyéni feldolgozás biztosított az állomány számára.
A katasztrófák megelőzésében, következményeinek elhárításában való részvétel a rendőrség törvényben rögzített feladata (Rtv. 1. § (2) bek. 9. pont), melynek részletszabályait a belügyminiszter irányítása alá tartozó szervek katasztrófavédelmi feladatairól és a védekezés végrehajtásának rendjéről, valamint e szervek irányítási és működési rendjéről szóló 48/1999. (XII.15.) BM rendelet tartalmazza. A mentesítésben való részvétel motivációja kapcsán nem lehet figyelmen kívül hagyni az Rtv. 11. §-ának (1) bekezdésében foglaltakat. E bekezdés rögzíti, hogy ,,a rendőr köteles a szolgálati beosztásában meghatározott feladatait a törvényes előírásoknak megfelelően teljesíteni, az elöljárója utasításainak – az e törvényben foglaltak figyelembevételével – engedelmeskedni,a közbiztonságot és a közrendet, ha kell, élete kockáztatásával is megvédeni".
5. A Nemzeti Adó- és Vámhivatal elnökének tájékoztatása szerint személyi állományuk pszichológiai ellátását a 2011. január 1-jével létrehozott Képzési, Egészségügyi és Kulturális Intézetük, ezen belül is az Egészségügyi és Pszichológiai Főosztály látja el. A főosztály állományában több, a rendészeti pszichológia terén széleskörű tapasztalattal bíró, országos szinten ismert szakember is dolgozik, akik közül korábban már más rendvédelmi szervnél (rendőrség, határőrség) végeztek ilyen feladatot.
A 2010. évi katasztrófavédelmi feladatok végrehajtása során szerzett pozitív és negatív tapasztalataik felhasználásával kidolgoztak, és 2011. január 21-én aláírtak egy megállapodást "a rendvédelmi szervek, a Magyar Honvédség és a Nemzeti Adó- és Vámhivatal bevetés-irányítási terve árvíz-védekezési feladatokra" vonatkozóan. Ez tartalmazza a védekezésben részt vevő szervek együttműködési feladatait, a tevékenységek technikai és logisztikai támogatását, valamint a személyi állomány ellátására vonatkozó egyéb feladatokat. Ezen kívül a Nemzeti Adó- és Vámhivatal rendelkezik árvízvédelem esetén nyújtandó pszichológiai támogatásról szóló akció tervvel. 2010-ben külön is kidolgoztak akciótervet a vörösiszap-katasztrófa elhárításában részt vevők pszichológusi ellátására. Az akció tervekben meghatározott feladatok végrehajtását a személyi és tárgyi feltételek katasztrófa, illetve krízishelyzetekben is biztosítják. Az Egészségügyi és Pszichológiai Főosztály kijelölt állománya tréning formájában megkapta a biztosítási feladatokra való felkészítést, valamint felkészült a természeti és civilizációs katasztrófahelyzetek következményeinek felszámolásába bevont pénzügyőri állomány egészségügyi és pszichológiai biztosításának külön tervben rögzített feladataira is.  
A Nemzeti Adó- és Vámhivatal elnöke az állomány körében a pszichológiai munkát elfogadottnak és támogatottnak tartja, sőt azok szélesebb körű igénybevételére lehet számítani, ami az igénybe vett szolgáltatások számának növekedésében és az igényelt tevékenységformák körének bővülésében mutatkozik meg. 
A katasztrófahelyzetből adódó mentesítésben részt vevő állomány kihívásnak élheti meg a segítő helyzetet, amely során lehetősége van képességeinek maximumát nyújtani. A sikeres feladat végrehajtás nagymértékben erősíti a hasznosság érzését. A kihívást jelentő helyzet kezelése mobilizálja az állomány erőforrásait. Kiemelt motivációs erővel bír a feladat értelmes célja és fokozott jelentősége. A közösen átélt pozitív élmények erősítik az állomány pályaidentitását és szervezethez való kötődését, valamint az egységek, alegységek kohézióját.
A katasztrófa helyszínén jelentkező stressz tényezők sajátosságait a többi megkeresett szervhez hasonlóan összegezte a Nemzeti Adó- és Vámhivatal elnöke. 
Lényeges stressz csökkentő tényező, illetve védőfaktor lehet például a vezetői munka minősége: az állomány megfelelő felkészültségének biztosítása, a megfelelő válságterv kialakítása és begyakoroltatása, a hatékony kríziskommunikáció. A tárgyi feltételek vonatkozásában fontos szerepe van a megfelelő munkaeszközöknek, felszereléseknek. A kollektíva részéről a jó együttműködés, segítőkészség, az egyén részéről pedig a jó szakmai felkészültség, pszichés kondíció, önismeret, cselekvési biztonság, motiváltság bír meghatározó erővel. 
A katasztrófa helyszínén jellemző stressz tényezők pszichológiai szempontú csökkentése már a megfelelő kiválasztásnál és a felkészítések során megkezdődik, és az alkalmazást követően, az utógondozással zárul.
Krízishelyzetekben az állomány körében tipikus pszichológiai reakciók jelenhetnek meg, mint például: az észlelési folyamatok torzulása, térbeli és időbeli tájékozódás romlása, ellentmondásos érzelmi reakciók megjelenése (szorongás, félelem, tehetetlenség, bénultság, zavarodottság, pánik, ingerlékenység, düh, agresszió), depresszió, viselkedés irracionálissá válása, önkontroll csökkenése, cselekvés hatékonyságának romlása, érzelmi túlterhelés, pszichés és/vagy egészségügyi problémák megjelenése, a már meglévő vagy rejtett betegségek súlyosbodása. 
Az említett negatív hatásokat a helyszínen lévő szakember (pszichológus, orvos) a következőként tudja kezelni: az állomány folyamatos monitorozása, a poszttraumás stressz zavar kiszűrése, szükség esetén azonnali pszichológusi ellátás, elsődleges krízisintervenció, egyéni mentálhigiénés gondozás, higiénés feltételek biztosításának ellenőrzése (ivóvíz, tisztálkodás, WC), valamint az elhelyezés, az élelmezés higiénés ellenőrzése, kapcsolattartás a szakorvosi szolgálatokkal, kórházakkal, karitatív szervezetekkel, orvosi sürgősségi ellátás, szükség szerinti gyógyintézetbe, szakellátó helyre irányítás, javaslattétel szolgálatellátás alól való kivonásra, részvétel a vezetői döntés-előkészítésében, esettanulmányok elkészítése, a társ szervek helyszínen működő egészségügyi – pszichológiai egységeivel való együttműködés kiépítése.
A pszichológiai szakterület az állomány testi és lelki jólétének megőrzését, intézkedő képességének, cselekvési biztonságának fejlesztését törvényekben, szabályozókban és szakmai protokollokban meghatározott feladatok végzésével, a folyamatos alapellátás biztosításával, hatékony és gyors problémaazonosítással, helyzetkezeléssel, a tapasztalatok feldolgozására és a prevencióra vonatkozó javaslattétellel, illetve számos pszichológiai szolgáltatás, tevékenységforma, munkaprogram differenciált működtetésével tudja támogatni.
A katasztrófahelyzetben jelentkező negatív hatások megelőzésének általános módszerei: folyamatos kockázatértékelés a különböző típusú katasztrófahelyzetekre vonatkozóan, a már bekövetkezett hazai és nemzetközi katasztrófahelyzetek tudományos szempontú feldolgozása, szimulációs gyakorlatok végrehajtása a társ rendvédelmi szervek és a lakosság bevonásával, törzsvezetési gyakorlatok a parancsnoki állomány részére, a különböző vezetői szintek folyamatos felkészítése és továbbképzése a katasztrófahelyzetek kezelésére, a legjobb gyakorlatok megosztása a hazai és nemzetközi társszervekkel együttműködésben (közös továbbképzések és publikációk révén), a hon- és rendvédelmi állomány egészségügyi és pszichológiai alapellátása személyi és tárgyi feltételeinek folyamatos fejlesztése, gyakorlatok tartása, a törvényi szabályzók összhangjának megteremtése, egységes normatívák meghatározása.
A pszichológiai szempontú megelőzés, prevenció módszerei lehetnek például: pszichológiai munkaköri alkalmasság vizsgálatok, tréningek (pl. kommunikációs, konfliktuskezelési, stresszkezelési, intézkedéslélektani, csapatépítő stb. tréning), vezető-kiválasztás, vezetői coaching (tanácsadás), krízisintervenció, pszichológiai tanácsadás (pl. életvezetési tanácsadás, családkonzultáció), pszichoterápia, családterápia, szociálterápiás szerepjáték, szervezetfejlesztés, workshopok pl. akciótervező workshopok, pszichológiai témájú előadások, esettanulmányok készítése és feldolgozása az állomány körében, kutatások, felmérések.
6. Az Alkotmányvédelmi Hivatal főigazgatójának tájékoztatása szerint a hivatal munkatársai veszélyhelyzeti (természeti és ipari katasztrófák) beavatkozásban, mentésben és helyreállításban nem vesznek részt. Mindemellett, a hivatásos állomány tagjai a mindennapi munkájuk során ki vannak téve váratlan, extrém stresszel járó, kockázatos helyzeteknek és az azokban szükséges azonnali döntési szituációknak. Ezért kiemelt fontosságú területként kezelik a mentálhigiénés prevenciós tevékenységet és ellátást.
Az Alkotmányvédelmi Hivatal munkatársai rendszeres és folyamatos egészségügyi- és mentálhigiénés alap-, és szakellátásban részesülnek. A hivatásos állományba történő felvétel előtti részletes orvosi és pszichológiai alkalmassági szűrővizsgálatokat a 3/2010-es PTNM Utasítás alapján végzik. A felvétel és állományba kerülés után a munkatársak részére az Egészségügyi Szolgálat révén folyamatosan biztosítottak a háziorvosi jellegű alapellátás és a foglalkozás-egészségügyi szakellátás mellett a kardiológiai, tűdőgyógyászati, allergológiai, reumatológiai és fizikoterápiás, szemészeti, nőgyógyászati, ultrahang, neurológiai és pszichiátriai szakrendelések, valamint a pszichológiai szakrendelés.
A Hivatal Pszichológiai Osztályán három klinikai és mentálhigiéniai szakpszichológus mellett egy pszichológus asszisztens dolgozik. A pszichológusok számos elismert módszerspecifikus képzettségnek is birtokában vannak (relaxáció- és szimbólumterápia, NLP, pszichodráma, integratív pszichoterápia, rövid dinamikus pszichoterápia, rendszerszemléletű pár- és családterápia). A munkájukat a Pszichoterápiás Grémium ajánlásai és a mindenkori szakmai protokollok alapján végzik. A szakmai segítség állományon belüli elfogadottságát jelzi, hogy a segítséget kérők döntő hányada önként keresi fel a pszichológiai szakrendelést. A munkahelyi stressz megelőzését, jobb kezelését, a lelki egészségvédelmet a mélyebb önismeret elsajátítását és a pszichés stabilitás megőrzését stressz-oldó autogén tréningek, illetve meditációs-imaginációs tréningek bevezetése is szolgálja.
A szakmai elköteleződésen és fejlődésen túl az Alkotmányvédelmi Hivatal Egészségügyi- és Pszichológiai Osztályán 2010-re betegbarát környezetet alakítottak ki. Színes falak, virágok, kiadványok, könyvek, halk zene, ásványvizes gép, teázási lehetőség és betegirányító várja az ellátásra érkezőket.

III. A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskörömmel kapcsolatos alapkérdések
Az Obtv. 16. § (1) és (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból (jelzés, bejelentés vagy sajtóhír alapján) is eljárhat.
Az Obtv. záró rendelkezései pontosan meghatározzák a hatóság fogalmát. Hatóságnak kell tekinteni többek között a közigazgatási feladatot ellátó szerveket, a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szervet e jogkörében, a Magyar Honvédséget, a rendvédelmi szerveket (rendőrség, vám- és pénzügyőrség, büntetés-végrehajtási szervezet, a polgári nemzetbiztonsági szolgálat, az állami és hivatásos önkormányzati tűzoltóság, polgári védelem). A vizsgálatban érintett ÁNTSZ, annak korábbi regionális intézetei, illetve a jelenlegi megyei népegészségügyi szakigazgatási szervek az Obtv. 29. § (1) bekezdés a) pontja szerint egyaránt közigazgatási feladatot ellátó szerveknek tekintendőek, így ezek tevékenységének vizsgálatára is van az ombudsmannak hatásköre.
A közszolgáltatást végző szerv fogalmát az Obtv. nem határozza meg, így azt az ombudsmani gyakorlat formálta és alakította ki. A közszolgáltatások alapvetően három formában teljesíthetőek: elláthatja azokat a közigazgatás saját maga, elláthatják közintézmények, vagy egyes közszolgáltatások ellátásával megbízhatóak a versenyszférában működő vállalkozások. Az ombudsmani gyakorlat közszolgáltatónak tekinti a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. Ennek alapján az ombudsmani gyakorlat közszolgáltatást végző szerv körébe tartozónak tekinti az egészségügyi intézményeket, ezen belül a pszichológusi és pszichiátriai tevékenységet, de ilyen a gyógyszerellátó is.
Előzőek jelölik ki az országgyűlési biztos tevékenységének kereteit a hivatásos állományban foglalkoztatottak alkotmányos jogainak védelmében is, melyek alapján a rendvédelmi és honvédelmi szervek egészségügyi részlegei közszolgáltatást végző szervnek minősülnek az Obtv. alkalmazása tekintetében. Az országgyűlési biztos vizsgálati hatásköre tehát megállapítható a jelen vizsgálat tárgyában.
Vizsgálatom közvetlen célja annak megállapítása volt, hogy a hivatásos állomány vészhelyzeti feladatokra való alkalmazását megelőző, feladatok végrehajtása alatti, illetve azt követő mentális gondozás, prevenció részévé válik-e az ún. egészségkultusznak. A természeti vagy más katasztrófák során védekezésben részt vevő hivatásos állományt érintő váratlan szituációk és az azokat követő extrém, esetleg tartós megterhelés megelőzése, mentális kezelése számos olyan kérdést vet fel, amely egyértelműen szakkérdésnek minősül. Így ezekkel összefüggő megállapításokat – feladat- és hatásköröm hiánya miatt – jelentésemben nem fogalmaztam meg. 

2. Az alkotmányos jogok tekintetében
Az Alkotmánybíróság szerint a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is9.
Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint, az állam részéről garanciális feladatai ellátásához szükséges, hogy az egyes alanyi alapjogok biztosítása mellett az azokkal kapcsolatos értékeket és élethelyzeteket nemcsak önmagukban, az egyes egyedi igényekhez kapcsolódóan védje, hanem a többi alapjoggal összefüggésben kezelje. Az intézményvédelem a gyakorlatban tehát többet jelent, mint az adott jog objektív oldalával összefüggő pozitív állami cselekvés, a védelemnek az alapjogokhoz kapcsolódó értékekre is ki kell terjednie. Az Alkotmánybíróság megállapította azt is, hogy az életvédelmi kötelezettség az Alkotmány 8. § (1) bekezdésének és az 54. § (1) bekezdésének együttes értelmezéséből következik. Az állam elsőrendű és alapvető fontosságú kötelezettsége az emberi élet védelme: nemcsak egyedi szinten, hanem általában az emberi életet és létfeltételeket kell védenie10.
Ahogyan arra már egy korábbi jelentésemben11 utaltam, egyértelműen megállapítható, hogy az államot objektív életvédelmi kötelezettség terheli a természeti katasztrófák következményeinek kezelése, káros hatásainak enyhítése, amennyiben lehetséges megelőzése vonatkozásában az ezzel összefüggő jogi szabályozás és jogintézmények kidolgozása, a közigazgatási szervezetrendszer megfelelő kialakítása és működtetése útján. E védelmi kötelezettség ugyanakkor nem tekinthető abszolút jellegűnek, az érvényesülés biztosítása tekintetében más jogok mérlegelésére is lehetőség van, egyúttal az állam mindenkori gazdasági teherbíró képessége is befolyásolja a védelem szintjét. 
Egy másik jelentésben12 pedig azt hangsúlyoztam, hogy az állam életvédelmi kötelezettsége nem csupán kifelé, a polgárok irányában áll fenn, hanem befelé, azon intézmények, szervek dolgozói felé is, akik nap, mint nap, különösen katasztrófa idején életük, testi épségük kockáztatásával óvják a polgárok életét, javait. Ilyenek a rendvédelmi és honvédelmi szervek tagjai. Az államnak következésképpen egyértelműen gondoskodnia kell a katasztrófavédelemben résztvevő szervek dolgozóinak fizikai védelméről, életük, egészségük és testi épségük megóvásáról, mindezek érdekében biztosítania kell számukra a megfelelő infrastrukturális, személyi és tárgyi feltételeket. 
A diszkrimináció tilalmát rögzítő alkotmányi rendelkezés a jogegyenlőség követelményét rögzíti, ami azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom – mint jogalkotó és jogalkalmazó – a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni13. 
A különbségtétel alkotmányosságának feltétele, hogy a jogszabály egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kezelje az érintett személyeket, és szempontjaikat azonos körültekintéssel, elfogulatlansággal mérlegelje. A megkülönböztetésnek egymással összehasonlítható alanyi körre kell vonatkoznia. Kizárja az alkotmányellenességet, ha az egyenlőtlenség a jogi konstrukciók különbözőségéből, különböző jogi helyzetekből fakad. Tehát az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott megkülönböztetési tilalom nem jelenti azt, hogy mindenfajta megkülönböztetés sérti a jogok egyenlő elosztásának alkotmányos követelményét. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni14. 

3. Az ügy érdeme tekintetében
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) VIII. fejezete, a szolgálati viszony tartalmán belül tárgyalja az egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságot. „75. § (1) A hivatásos állomány tagjainak meg kell felelnie a miniszter által meghatározott, a beosztásának és életkorának megfelelő egészségi, pszichikai és fizikai alkalmassági követelményeknek. Az alkalmasság elérésének és szinten- tartásának feltételeit a fegyveres szerv biztosítja.”
A honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény (Hjt.) ugyancsak a szolgálati viszony létesítésének feltételei között szerepelteti az egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságot. „41. § (1) A szolgálati viszony önkéntes jelentkezés alapján azzal a 18. életévét betöltött, de 47 évesnél nem idősebb, cselekvőképes, állandó belföldi lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező, a rendfokozati állománycsoporthoz meghatározott iskolai végzettségű és szakképesítésű, magyar állampolgársággal rendelkező személlyel létesíthető, aki a szolgálatra egészségi, pszichikai és fizikai szempontból alkalmas, hozzájárul személyes adatainak a szolgálati viszony megszűnését követő kezeléséhez és elfogadja egyes alkotmányos jogainak e törvény szerinti korlátozását.”
Megállapíthatjuk, hogy az egészségügyi kockázatokkal járó katasztrófa helyszínére védelmi, vészhelyzeti feladatokra kirendelt rendvédelmi és honvédelmi hivatásos állomány ma már a feladat veszélyességének megfelelő mértékű egészségügyi ellátás és pszichológusi támogatás mellett tevékenykedhet. A pszichológusi tanácsadás és pszichoterápiás kezelés feltételeit is igyekeznek megteremteni valamennyi intézménynél az állomány tagjai számára a munkavégzésből adódó fokozott külső megterhelés, stressz feldolgozásához, a stressz-betegségek kivédéséhez. A hivatásos állomány nap, mint nap jelen van a nagy pszichés terheléssel járó helyszíneken, és átélnek traumatikus eseményeket, krízishelyzeteket, így gyakran adódhatnak olyan lelki problémáik, amelyet nem lehet önerőből hatékonyan kezelni vagy megoldani. Ilyen esetekben szükséges a pszichológus tanácsadása, a gondozás. Sőt lehetőség van arra, hogy nemcsak káreset következtében kialakult ún. poszttraumás stressz-reakció esetén, hanem magánéleti, és munkahelyi konfliktusokból adódó, vagy más szorongásos zavarokkal is felkereshessék a pszichológust.
A katasztrófa helyszínén dolgozó állomány kedvezőtlen egészségügyi hatásoknak és kockázatoknak van kitéve. E problémák megoldása a vezetőkre, a humánerőforrás-gazdálkodásra – ez utóbbinak integrált részét kell, hogy képezze a pszichológia (pszichológusi munka) – nagy terhet ró. Az állomány testi-lelki jólétének fenntartásához, kezeléséhez ugyanis nem elegendő az egyénnel való foglalkozás, hanem olyan megoldásokra van szükség, amelyek egy időben több emberre kihatnak. Mindezt időben felismerve, a vizsgálatomban érintett szervek a személyi állomány pszichológiai ellátását – lehetőség szerint – saját pszichológus(ok) rendszerbe állításával találták a leghatékonyabban megoldhatónak. Ahol ez még hiányzik – például a büntetés-végrehajtás rendszere, ahol a pszichológusok feladata elsősorban a fogvatartottak ellátása, kezelése –, úgy a társszervek pszichológusai igénybevételére kerül sor.
Nem vitatható, hogy a krízis, a katasztrófa helyszínén végzett munka okozta, átlagon felüli vagy extrém stressz terhelés sürgős lelki terápiát igényel. Ilyenkor e tevékenység nagy fontosságú, hiszen lehetőséget ad annak megelőzésére, hogy a későbbiekben pszichiátriai megbetegedés alakuljon ki. Az ugyanis rontja az érintett állomány életminőségét, súlyos következményei lehetnek és a munkából is kiesést okoz. 
A megkeresett szervek válaszaiból az derül ki, hogy valamennyien fontosnak tartják a hivatásos állomány mentális állapotára való odafigyelést. A rászoruló állomány elégedett a pszichológusi szolgáltatással, azzal, hogy akár a vészhelyzet helyszínén igénybe vehetik a mentálhigiénés ellátást, bíznak a terapeutában, és a kezelés eredményében. Ezért kijelenthetjük, hogy a hivatásos állomány vészhelyzeti feladatokra való kivezénylését megelőző, a feladatok végrehajtása során, illetve azt követő mentális gondozás, prevenció napjainkra részévé vált az ún. egészségkultusznak, vagyis a társadalom életében meghatározó lett.
Előzőekben már utaltam arra, hogy a diszkrimináció tilalmát rögzítő alkotmányi rendelkezés a jogegyenlőség követelményét feltételezi, ami azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni. Ebből kiindulva úgy gondolom, hogy ha jogszabály a szabályozás szempontjából egymással összehasonlítható jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne, felmerül a diszkrimináció tilalma követelményének közvetlen veszélye. Ebből arra lehet következtetni, hogy a hivatásos állomány témát érintő körben való bármilyen megkülönböztetése Alkotmányunkban nem rögzített alapokon nyugszik, vagyis alkotmányos indoka nem lehet. Ezért a hivatásosok teljes állománya részére olyan garanciát kell adni extrém megterhelés esetén való egészségügyi, azon belül pszichológiai ellátásuknak, mely megakadályozza alkotmányos emberi jogukkal összefüggő visszásság vagy annak közvetlen veszélye létrejöttét. 
A megkeresett szervek válaszait értékelve megállapíthatjuk, hogy a BM Központi Kórház 2007-ben való megszűnésével a rendvédelmi szervek és a honvédség állományának egészségügyi ellátása, így vészhelyzetben való igénybevételük vonatkozásában a prevenció érvényesítése és pszichológusi ellátásuk egységesebbé, hatékonyabbá tétele központi kérdéssé vált. Ugyanakkor még vannak eltérések az egyes szervezetek szóban forgó tevékenységéhez biztosított infrastrukturális (személyi, tárgyi) feltételei között. Például a büntetés-végrehajtásban az állomány számára nincs rendszeresítve önálló pszichológusi ellátás, az MH Honvéd Egészségügyi Központban az egyén mentális „jóléti” állapotát kimagaslóan szolgáló szervezetet működtetnek, a Budapesti Rendőr-főkapitányság Rendőrség Egészségügyi Központja, valamint a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Képzési, Egészségügyi és Kulturális Intézete, ezen belül is az Egészségügyi és Pszichológiai Főosztály is megfelelően ellátja a személyi állomány ilyen igényét, az Alkotmányvédelmi Hivatal berkein belül működő Pszichológiai Osztály ugyancsak biztosítja a pszichológusi szakrendelést. A BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóságon pedig 2012. január 1-jével kezdheti meg működését egy új egészségügyi és pszichológiai ellátó rendszer. Tekintettel arra, hogy folyamatban van a közszolgálati életpályák összehangolásáról szóló 1207/2011. (VI. 28.) Korm. határozat végrehajtása, az jó alkalmat ad arra, hogy felhívjam az általam feltárt probléma halaszthatatlan kezelésének szükségességére.
Hangsúlyozni szeretném, hogy jelentésemben olyan megállapítás is szerepel (pl. bv. állomány részére állandó pszichológus rendszeresítésének szükségessége, ahhoz költségvetés biztosítása), amely csak közvetetten hozható össze alkotmányos joggal. Az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság azonban nem azonos az alkotmányellenességgel vagy a törvénysértéssel. Visszásság állapítható meg akkor is, ha nincs kifejezett alkotmány- vagy törvénysértés, de valamely alkotmányos joggal összefüggésbe hozható méltánytalan, igazságtalan vagy szükségtelen nehézséget okozó helyzet áll elő vagy annak közvetlen veszélye áll fenn. Ezért az olyan szemléletet tartanám helyesnek, amely azt sugallja, hogy – különösen váratlan kihívások, extrém helyzetekben – az állomány pszichológiai ellátásának, sőt a megelőzésnek a gyakorlatát – függetlenül az ágazati speciális követelményekre –, a jogbiztonság, az emberi méltóság és az egyenlő bánásmód elve következetes érvényesítésének megfelelően egységesebbé kell tenni.
Fel szeretném hívni a figyelmet továbbá arra, hogy a témát érintően általam feltárt dilemmák ombudsmani eszközökkel nem oldhatóak fel. Az országgyűlési biztos viszont felhívhatja a Kormány, illetve a Kormányt képviselő miniszterek figyelmét az alapjogi aggályokra, a jogi és a szakmai szempontok közelítésének, a konszenzusnak a fontosságára. Ezekre figyelemmel bízom abban, hogy a közszolgálati életpályák összehangolását célzó jogszabályok felülvizsgálata során javaslataim megfelelő figyelmet kapnak. 

4. Egyéb megállapításaim
A Magyar Honvédség, az egyes rendvédelmi, és a mentésben, illetve kárelhárításban részt vevő egyéb szervek katasztrófahelyzetek kezelése során kialakított együttműködésével kapcsolatos kérdéseket külön, hivatalból folytatott vizsgálat keretében már áttekintettem15. 
Jelen vizsgálatom során azonban nem mellőzhettem annak rögzítését, hogy 2010. június 04-től június 14-ig tartó időszakban a BAZ. megyei árvízvédelmi feladatok rendőrségi résztvevőinek egészségügyi ellátásában, közegészségügyi-, járványügyi- és munkavédelmi ellenőrzésében érintett szervek együttműködése nem volt kifogástalan. Az illetékes minisztérium zárolása miatt ugyanis a hastífusz elleni, az országos tisztifőorvos rendelkezése alapján pedig a hepatitisz elleni oltóanyag rendőrök ellátását szolgáló kiadása gondot okozott, ami közvetlenül veszélyeztette a védekezésben résztvevő állomány lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát.

IV. Intézkedéseim
Megállapításaimra hivatkozva, az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a belügyminisztert, a honvédelmi minisztert, a nemzetgazdasági minisztert és a külügyminisztert, hogy a folyamatban lévő közszolgálati életpályák összehangolása, újjászervezésének végrehajtása során közösen tekintsék át  és mérjék fel a hivatásos állomány valamennyi tagja – kiemelten krízishelyzetekben irányadó – pszichológiai ellátása, kezelése, illetve e területen a megelőzés egységesebb jogi szabályozásának és gyakorlatának lehetőségeit, majd kezdeményezzék azok megvalósítását. 
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján kérem továbbá, hogy a krízishelyzetekben helyszínre kivezényelt valamennyi állomány megfelelő egészségügyi ellátása, gondozása érdekében haladéktalanul, megfelelő időben gondoskodjanak a szükségesnek látszó gyógyszerek, oltóanyagok teljes körű biztosításáról.

Budapest, 2011. december 13.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.
Lábjegyzet:
1 AJB-7727/2010. számú jelentés.
2 „E körben olyan egészségkárosodásokra kell és lehet összpontosítani, amelynek ismerete prognosztikus értékű és előre jelzi az olyan megbetegedések bekövetkezését, melyek veszélyeztetik az eredményes kihívás vállalását a szolgálati feladatok teljesítését, illetve végrehajtását.” (Dr. Révai Róbert: Tézisfüzet, Az egészségi alkalmassági vizsgálatok és a prevenció szerepe a megváltozott életkörülmények és veszélyhelyzetek tükrében a rendészeti szerveknél című doktori értekezéshez.)
3 Dr. Kopp Mária, a stressz és a megküzdés neves és elismert szakértőjének megállapítása. 
4 MC 326/2 (A NATO műveleti egészségügyi biztosítás elvei és politikája).
5 AJP 4.10 (A) Allied Joint Medical Support Doctrine 0105.a/pontja.
6 Megjegyzem: az általam megkeresett Honvédkórház-Állami Egészségügyi Központhoz tartozó állományra vonatkozóan is.
7 Egységes szerkezetbe foglalt szövege a Hivatalos Értesítő 2010. évi 80. számában jelent meg.
8 AJP 4.10 (A) Allied Joint Medical Support Doctrine
9 9/1992. (1: 30.) AB határozat.
10 Lásd: AJB-3765/2011. számú ombudsmani jelentést.
11 Lásd: AJB-3157/2010. számú jelentést.
12 Lásd: OBH-1259/2008. számú jelentést.
13 Lásd: 30/1997. (IV. 29.) AB határozat
14 Lásd: 32/1991. (VI. 6.) AB határozat
15 Lásd: 3764/2011. számú ombudsmani jelentést.