Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az AJB-1053/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Szombathelyi Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben fogva tartott panaszos beadványában kifejezetten sérelmezte, hogy magánelzárás fenyítését – a többi magánelzárást töltő fogvatartottal ellentétben – 2010. augusztus 9. és 19. között nem az erre a célra szolgáló formaruhában, hanem bv-s pizsamában kellett letöltenie. Pizsamában vitték az orvosi rendelőbe, továbbá a befogadási és foglalkoztatási bizottság ülésére is, ezért köznevetség tárgya volt. A pizsama viselése miatt már augusztus 10-én panaszt tett. 
Az ügyben – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján – vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem az érintett bv. intézet parancsnokát. 

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság, jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. Olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, amely a materiális jogállam értékrendjének megfelelően, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik. 
Az emberi méltósághoz való jog: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.” (Alkotmány 54. § (1) bekezdés)
Az Alkotmánybíróság az emberi méltósághoz való jogot önmagában az ún. „általános személyiségi jog” egyik megfogalmazásának tekinti, mely további részjogosítványokat is magában foglal: önrendelkezési jog, általános cselekvési szabadság, magánszférához való jog, a személyiség szabad kibontakoztatásának joga, önazonossághoz való jog, kegyeleti jog, névjog. Az általános személyiségi jog “anyajog”, olyan szubszidiárius alapjog, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok minden esetben felhívhatnak az egyén autonómiájának védelmére, ha az adott tényállásra a konkrét, nevesített alapjogok egyike sem alkalmazható. 

Megállapított tényállás
A panaszos 2010 szeptemberében érkezett beadványában jelezte először, hogy a magánelzárás fenyítését – a többi fogvatartottal szemben – „pizsamában” kellett letöltenie. A panasz nyomán megkerestem a Szombathelyi Országos Bv. Intézet parancsnokát (AJB-5163/2010.). Az intézetparancsnok 2010. november 15-én arról tájékoztatott, hogy „a magánelzárást töltő fogvatartottak öltözéke eltér az általános fogvatartotti formaruhától annyiban, hogy a gombok helyén rövid kötő, illetve cipő helyett ún. „fogdapapucs” van rendszeresítve, amely a biztonsági, illetve az önkárosító magatartások megelőzését szolgálja. Ez az öltözet nem helyi sajátosság, hanem a bv. intézetekben a magánelzárást töltő fogvatartottak részére rendszeresített ruházati felszerelés.”
A fogvatartott – panaszai kivizsgálásáról küldött levelemre reagálva – továbbra is határozottan állította, hogy nem a gombok helyett rövid kötővel ellátott formaruhában, hanem pizsamában töltötte a magánelzárás fenyítését. A panaszos csatolta a 2010. december 10-én kelt intézetparancsnoki tájékoztatást, melynek a formaruházatra vonatkozó szövege szó szerint megegyezett a részemre küldött tájékoztatással. A tájékoztató egyéb információt nem tartalmazott a ruházatot illető panasz kivizsgálásával kapcsolatban. 
 A panasz nyomán ismételten megkerestem az intézetparancsnokot annak érdekében, hogy – az augusztus 10-én előterjesztett fogvatartotti panasz elbírálására vonatkozó dokumentumok másolatának megküldésével – 30 napon belül tájékoztatni szíveskedjen, milyen öltözetben töltötte a fogvatartott a magánelzárást.
Az intézetparancsnok – sürgetésemet követően, a vonatkozó iratok megküldése nélkül – arról tájékoztatott, hogy a fogvatartott 2010. augusztus 9. és 19. között tíz nap magánelzárást töltött az A/4 objektum fogdarészén. Ismételten tájékoztatott arról, hogy a magánelzárást töltő fogvatartottak öltözéke eltér az általános fogvatartotti formaruhától (a gombok helyén rövid kötő, illetve fogdapapucs van rendszeresítve). A fogdaruházattal történő ellátás a vállalkozó feladata. „A fogvatartott azonos tartalommal intézetünkbe előterjesztett panasza 2011. január 5-én elutasításra került. Nevezett esetében megfelelő méretű fogdaruha nem állt rendelkezésre, tekintettel azon körülményre, hogy abban az időben, amikor a fenyítését kezdte tölteni, a többi ruházat tisztítás alatt állt, eltérő öltözet lett részére biztosítva.” Egyéb információt a 2011. május 24-én kelt levél nem tartalmazott. 

A vizsgálat megállapításai
A 11/1996. (X. 15.) IM rendelet 30. § (1) bekezdése szerint a magánelzárás végrehajtásának a megkezdése előtt a fogvatartott részére felsőruházatként zárkaruhát kell biztosítani.
Tekintettel arra, hogy a bv. intézet semmilyen iratot nem küldött, a fogvatartott állítását, miszerint a panaszát első ízben 2010. augusztus 10-én terjesztette elő, elfogadtam. A panaszos által küldött tájékoztató szerint panaszára 2010. december 10-én reagáltak írásban. Az intézetparancsnok tájékoztatása szerint a fogvatartott panaszát 2011. január 5-én utasították el. 
Az intézetparancsnok első ízben mind részemre, mind a panaszos részére csupán azt az általános tájékoztatást adta, hogy a magánelzárást töltő fogvatartottak speciális (az általánostól eltérő) formaruhát és cipőt viselnek. Másodszori megkeresésemre ugyanakkor azt is közölte, hogy a fogvatartott részére a magánelzárás idején eltérő öltözetet biztosítottak, mert a ruházatok tisztítása miatt nem állt rendelkezésre megfelelő méretű fogdaruha. A fogvatartott panaszát tehát több ízben is annak ellenére utasították el, hogy az a valóságnak megfelelt, vagyis ténylegesen nem biztosítottak számára megfelelő ruházatot a magánelzárás töltése során. 
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a bv. intézet eljárása – a nem megfelelő öltözet biztosítása, illetve a panasz alaptalan és késedelmes elutasítása miatt – visszásságot okozott a panaszos emberi méltósághoz és a tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben.

Intézkedésem
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Szombathelyi Országos Bv. Intézet parancsnokánál, hogy kizárólag az erre a célra rendszeresített formaruhában hajtsák végre a magánelzárás fenyítést, a fogvatartott panaszának utólag adjanak helyt, és a jövőben a fogvatartotti panaszokat jóval nagyobb körültekintéssel, a tényeket figyelembe véve vizsgálják ki. Felhívom továbbá az intézetparancsnok figyelmét, hogy a megkeresésem alapján az iratok megküldésével, a tényeknek megfelelően tájékoztasson.

Budapest, 2011. augusztus 16.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
d) a rendvédelmi szerv;
(4) E törvény alkalmazásában alapvető joggal kapcsolatos visszásság: alapvető jog sérelme vagy annak közvetlen veszélye, függetlenül attól, hogy az cselekvés vagy mulasztás eredménye.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
2. § (3) Az elítéltek tekintetében az egyenlő bánásmód követelményét meg kell tartani.
42. § (1) A büntetésvégrehajtás rendjét vétkesen megsértő elítélttel szemben - nevelése, valamint a büntetésvégrehajtás rendjének biztosítása érdekében - a következő fenyítések alkalmazhatók:
a) feddés,
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése,
f) magánelzárás,
(4) A magánelzárás fegyházban harminc, börtönben húsz, fogházban tíz napig terjedhet; engedélyezhető, hogy az elítélt dolgozzék.
(6) A magánelzárás végrehajtása alatt az elítélt
a) nem küldhet és nem kaphat csomagot;
b) nem fogadhat látogatót, kivéve a lelkészt, valamint a szabadulás előkészítése érdekében a leendő munkáltatóját, a pártfogó felügyelőt és a karitatív szervezet megbízottját;
c) a személyes szükségleteire nem vásárolhat;
d) nem veheti igénybe a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeit, sajtóterméket nem olvashat.
(7) Az elítélt a magánelzárás végrehajtása alatt is érintkezhet a védővel, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnokának engedélyével, felügyelettel meglátogathatja a súlyos beteg hozzátartozóját, részt vehet a hozzátartozója temetésén.
(8) A magánelzárás végrehajtása folytán elmaradt látogatás, csomagküldemény és az elítélt személyes szükségleteire szolgáló vásárlás a magánelzárás végrehajtása után engedélyezhető.
(9) Ha az orvos az elítélt egészségi állapota miatt a magánelzárás végrehajtásának folytatását nem javasolja, a magánelzárás végrehajtását félbe kell szakítani.
43. § (4) A büntetés-végrehajtási intézet magánelzárást kiszabó határozata ellen az elítélt a büntetés-végrehajtási bíróhoz fellebbezéssel élhet. A fellebbezést a határozat közlésekor nyomban be kell jelenteni; a fellebbezésnek a magánelzárás végrehajtására halasztó hatálya van.
46. § (1) Az elítélt részére
a) egészséges és kulturált elhelyezést,
b) megfelelő élelmezést,
c) formaruhát kell biztosítani.

11/1996. (X. 15.) IM rendelet a bv. intézetekben fogva tartottak fegyelmi felelősségéről:
30. § (1) A magánelzárás végrehajtásának a megkezdése előtt orvosi vizsgálatot kell végezni, a fogvatartott részére felsőruházatként zárkaruhát kell biztosítani, gondoskodni kell a felszerelési tárgyainak, valamint az egyébként birtokában tartható tárgyainak a biztonságos megőrzéséről.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A kérelmet, illetve a panaszt harminc napon belül - ha az ügy jellege szükségessé teszi, soron kívül - kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A kérelem, illetve a panasz elbírálásáról, valamint a határidő meghosszabbításáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
5. számú melléklet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelethez
A fegyelmi zárka berendezése, felszerelése és az elítéltnél tartható tárgyak
1. Állandó berendezési és felszerelési tárgyak:
- rögzített kemény fekhely;
- rögzített ülőke;
- folyóvizes mosdó vagy mosdótál;
- megfelelően védett világítótest;
- WC.
2. A takarodótól az ébresztőig:
- takaró és takaróhuzat;
- párna és párnahuzat;
- matrac és matrachuzat;
- lepedő.
3. Az elítélt tisztálkodási kellékei:
- törülköző;
- fogmosó pohár, fogkefe, fogkrém;
- szappan;
- fésű;
- borotválkozási felszerelés;
- WC-papír, nőknek egészségügyi vatta, tampon, egészségügyi betét.
4. Az elítélt étkezéséhez a parancsnok által meghatározott evőeszközöket kell biztosítani.
5. Az elítélt könyvet, valamint leveleit, családi fényképeit, vallási kegytárgyait magánál tarthatja, sajtóterméket nem olvashat.