Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-815/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Baracskán fogva tartott elítélt élettársa (meghatalmazott képviselőjeként) 2011 februárjában panasszal fordult Hivatalomhoz. Beadványában sérelmezte, hogy 2010. március 9-én törvénytelenül szakították meg a panaszos szabadságvesztését és vették foganatba március 10-től a szabadságvesztésre átváltoztatott pénzmellékbüntetését. A foganatba vételről szóló értesítést – mely szerint ellene panasznak van helye az intézetparancsnokhoz – csak március 23-án adták át a fogvatartottnak. 
Az ügyben – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján – alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a Közép-dunántúli Országos Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnokát.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság, jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. [Vö. 6/1998. (III. 11.) AB határozat és 14/2004. (V. 7.) AB határozat] Olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, amely a materiális jogállam értékrendjének megfelelően, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik. 
A személyes szabadsághoz való jog: „A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit nem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.” (Alkotmány 55. § /1/ bek.)
A személyes szabadság alkotmányos alapjogát törvény korlátozhatja. Az egyes korlátozó rendelkezések csak akkor fogadhatók el alkotmányszerűnek, ha az általuk elérni kívánt és alkotmányosan elismert célhoz képest a korlátozás szükségszerű és arányos. Az arányossághoz az is hozzátartozik, hogy a korlátozás folytán esetleg ki nem küszöbölhető sérelmek elfogadható mérvű enyhítésére garanciák legyenek. [66/1991. (XII. 21.) AB határozat]
„Az alapvető jogok megsértése miatt keletkezett igények [...] bíróság előtt érvényesíthetők.” (Alkotmány 70/K. §)

Megállapított tényállás
2010. február 24-én a Márianosztrai Fegyház és Börtönben a következőképp állapították meg a panaszos szabadulási idejét: a Somogy Megyei Bíróság által kiszabott egy év hat hónap börtönbüntetését 2009. december 4-én kezdte meg és 2011. június 19-én tölti ki, ezt követően, 2011. 06. 20. és 08. 08. közötti időpontra vették foganatba a Zalaegerszegi Városi Bíróság által kiszabott, 50 nap börtönbüntetésre átváltoztatott pénzmellékbüntetést.
Az intézetparancsnok tájékoztatása szerint a fogvatartott 2010. március 1-én érkezett Baracskára, a Közép-dunántúli Országos Bv. Intézetbe, ahol iratanyagának ellenőrzésekor észlelték, hogy olyan szabadságvesztést tölt, amiből feltételes szabadságra bocsátható. Ugyanakkor végrehajtásra vár olyan pénzmellékbüntetés átváltoztatása folytán kiszabott börtön fokozatú szabadságvesztés, melyből nem lehetséges a feltételes szabadságra bocsátás. 
Az 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 24/A. § (1) bekezdése szerint „ha az elítélten több határozott tartamú, összbüntetésbe nem foglalható szabadságvesztést kell végrehajtani, előbb mindig a legszigorúbb fokozatút, az azonos végrehajtási fokozatban lévő szabadságvesztések közül pedig azt kell végrehajtani, amelyikből az elítélt nem bocsátható feltételes szabadságra.”
A jogszabály nem tér ki arra, hogy különbség lenne az eredeti szabadságvesztés vagy a pénzmellékbüntetés átváltoztatása folytán kiszabott szabadságvesztés között, ezért a feladatot nem egyformán hajtják végre a bv. intézetek. 
Baracskán 2010. március 9-én az addig töltött másfél év börtönbüntetését megszakítva március 10-től foganatba vették a szabadságvesztésre átváltoztatott pénzmellékbüntetését. Tekintettel arra, hogy a fogvatartottat március 16-án megőrzésre a Baranya Megyei Bv. intézetbe szállították, a foganatbavételről szóló értesítés kézbesítésére csak a március 22-i visszaérkezését követően másnap volt lehetőség. 
A Bács-Kiskun Megyei Főügyészség csoportvezető ügyésze 2010. szeptember 16-án kelt levelében arról tájékoztatta a fogvatartottat, hogy „álláspontja szerint a Baracskai Bv. Intézet helytelenül értelmezte a Bv. tvr. 24/A. §-ában foglalt rendelkezéseket, és tévesen szakította félbe az 1 év 6 hónap börtönbüntetést, és vette foganatba az 50 nap pénzmellékbüntetést. Arra azonban törvényes lehetőség nincs, hogy a pénzmellékbüntetésből szabadságvesztésként letöltött időszakra nézve eső pénzösszeget az elítélt utólag befizesse, és a pénzmellékbüntetésből letöltött időszakot a jelenleg töltött 1 év 6 hónap börtönbüntetésbe beszámítsák.”

A vizsgálat megállapításai
A szabadságvesztés végrehajtásának szabályait – köztük a 24/A. §-t – a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló Bv. tvr. IV. fejezete tartalmazza. A pénzbüntetés végrehajtásának szabályai a VI. fejezetben szerepelnek:
Ha az elítélt a pénzbüntetést nem fizette meg, a megyei bíróság gazdasági hivatala felnőttkorú elítélt esetén megkeresi az első fokon eljárt bíróságot a pénzbüntetés szabadságvesztésre átváltoztatása iránt. A pénzbüntetés akkor is megfizethető, ha azt a bíróság már átváltoztatta szabadságvesztésre. Ha a pénzbüntetést a helyébe lépő szabadságvesztés végrehajtásának megkezdése előtt megfizetik, a szabadságvesztés nem hajtható végre, ha pedig a szabadságvesztés végrehajtása alatt fizetik meg, a befizetés azonosítását követően az elítéltet nyomban szabadon kell bocsátani. [Bv. tvr. 68-69. §]
2010. május 1-jéig – a pénzmellékbüntetés, mint büntetési nem hatályon kívül helyezéséig – a Bv. tvr. VII. fejezetében foglaltak szerint a VI. fejezet rendelkezései a pénzmellékbüntetésre is irányadóak voltak (79. §).
A Bv. tvr. 24/A. §-ának rendelkezése – a jogszabályi előírások rendszertani értelmezése alapján – tehát csak a szabadságvesztés végrehajtására vonatkozik, a pénz(mellék)büntetés helyébe lépő szabadságvesztés végrehajtására nem irányadó. A főbüntetésként kiszabott bármely szabadságvesztés végrehajtása megelőzi a pénz(mellék)büntetés helyébe lépő szabadságvesztés végrehajtását. A személyes szabadsághoz való jogot csak törvényben meghatározott okokból és eljárás alapján lehet korlátozni.
A pénz(mellék)büntetést a szabadságvesztés végrehajtásának megkezdése előtt is meg lehet fizetni, ehhez azonban az elítéltnek ismernie kell a végrehajtás kezdetének időpontját. A foganatbavételről szóló értesítés 2010. március 9-én kelt, a panaszost pedig csak március 16-án szállították el Pécsre, így az értesítés kézbesítésére elegendő idő állt volna rendelkezésre. 
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a Közép-dunántúli Bv. Intézet eljárása visszásságot okozott a panaszos tisztességes eljáráshoz és a személyes szabadsághoz való jogával összefüggésben. A visszásság jelen esetben nem orvosolható.

Intézkedés
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Közép-dunántúli Országos Bv. Intézet parancsnokánál, hogy a jövőben a büntetések foganatba vételére a törvényi előírásoknak megfelelően kerüljön sor, az értesítést pedig időben kézbesítsék a fogvatartottaknak.

Budapest, 2011. szeptember 2.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
d) a rendvédelmi szerv;
(4) E törvény alkalmazásában alapvető joggal kapcsolatos visszásság: alapvető jog sérelme vagy annak közvetlen veszélye, függetlenül attól, hogy az cselekvés vagy mulasztás eredménye.

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
64. § (1) Akit határozott tartamú szabadságvesztésre ítélnek, és megfelelő keresete (jövedelme) vagy vagyona van
a) pénzmellékbüntetésre kell ítélni, ha a bűncselekményt haszonszerzés céljából követi el,
b) pénzmellékbüntetésre lehet ítélni, ha ezzel újabb bűncselekmény elkövetésétől hatásosabban lehet visszatartani.
(2) A pénzmellékbüntetés legalacsonyabb összege tízezer forint, legmagasabb összege tízmillió forint.
65. § (1) A pénzmellékbüntetést meg nem fizetés esetén fogházban végrehajtandó szabadságvesztésre kell átváltoztatni. Ha a főbüntetést végre kell hajtani, ennek fokozata a pénzmellékbüntetés helyébe lépő szabadságvesztésre is irányadó.
(2) A pénzmellékbüntetésnek szabadságvesztésre átváltoztatása esetén ezer forinttól tizenötezer forintig terjedő összeg helyett egy-egy napi szabadságvesztést kell számítani. A pénzmellékbüntetés helyébe lépő szabadságvesztés egy napnál rövidebb és két évnél hosszabb nem lehet.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
IV. fejezet A szabadságvesztés végrehajtása
24/A. § (1) Ha az elítélten több határozott tartamú, összbüntetésbe nem foglalható szabadságvesztést kell végrehajtani, előbb mindig a legszigorúbb fokozatút, az azonos végrehajtási fokozatban lévő szabadságvesztések közül pedig azt kell végrehajtani, amelyikből az elítélt nem bocsátható feltételes szabadságra.
(2) A szabadságvesztés folyamatban lévő végrehajtását az (1) bekezdés szerinti végrehajtási sorrend érvényesítése érdekében meg kell szakítani.
VI. fejezet A pénzbüntetés végrehajtása
68. § (1) A pénzbüntetést a megyei (fővárosi) bíróság gazdasági hivatala hajtja végre.
(2) Az elítélt a pénzbüntetést legkésőbb a gazdasági hivatal felhívásának a kézbesítésétől számított tizenöt napon belül, ha pedig a bíróság halasztást, illetőleg részletfizetést engedélyezett, a bíróság által megállapított időpontig köteles megfizetni.
(3) Ha az elítélt a pénzbüntetést a (2) bekezdésben meghatározott időpontig nem fizette meg, a gazdasági hivatal fiatalkorú elítélt esetén a pénzbüntetés behajtása iránt intézkedik, ennek eredménytelensége, illetve felnőttkorú elítélt esetén az első fokon eljárt bíróságot megkeresi a pénzbüntetés szabadságvesztésre átváltoztatása iránt.
69. § (1) A pénzbüntetés akkor is megfizethető, ha azt a bíróság már átváltoztatta szabadságvesztésre.
(2) Ha a pénzbüntetést a helyébe lépő szabadságvesztés végrehajtásának megkezdése előtt megfizetik, a szabadságvesztés nem hajtható végre, ha pedig a szabadságvesztés végrehajtása alatt fizetik meg, a befizetés azonosítását követően az elítéltet nyomban szabadon kell bocsátani.
(3) Ha a pénzbüntetést a szabadságvesztésre átváltoztatás után részben fizetik meg, a szabadságvesztésnek az a része hajtható végre, amely a meg nem fizetett pénzbüntetésnek felel meg.

VII. fejezet A mellékbüntetések végrehajtása
A pénzmellékbüntetés végrehajtása
79. § A VI. fejezet rendelkezései a pénzmellékbüntetésre is irányadók.

17/1997. (V. 9.) IM rendelet a szabadságvesztés kezdő és utolsó napjának megállapításáról:
1. § (1) A bíróság által kiszabott szabadságvesztést végrehajtó intézet (a továbbiakban: bv. intézet) a befogadástól, illetve a szabadságvesztésről szóló bírósági értesítés átvételétől számított legkésőbb nyolc napon belül megállapítja és az elítélttel írásban közli
a) a szabadságvesztés végrehajtásának kezdő és utolsó napját;
b) a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének a napját.