Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-367/2011. számú ügyben

Előadó: dr. Seres Péter
Az eljárás megindulása
Sajtóhíradásokból értesültem arról, hogy 2010. év végén a hideg időjárás miatt ismét több ember halt meg kihűlés miatt. Szintén a média számolt be arról, hogy Budapest Főváros főpolgármestere több budapesti aluljárót nyilvánított hajléktalanoktól „védett” közterületnek, és e cél elérését illetően 2010. december közepéig adott türelmi időt.
Tekintettel arra, hogy a problémakör alapján felmerült a jogbiztonság elve, továbbá az emberi méltósághoz, valamint a szociális biztonsághoz való jogok sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, a további tragédiák megelőzése érdekében, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdése alapján, hivatalból vizsgálatot rendeltem el. 
Vizsgálatom során gyors felmérést végeztem a fővárosban élő hajléktalanok pillanatnyi helyzetéről. Ennek során munkatársaim aluljárókat és pályaudvarokat kerestek fel, ahol ellenőrizték a főpolgármester 2010. év végére ígért „mentesítési” intézkedéseinek gyakorlati megvalósulását, illetve a hajléktalanok általános helyzetét, különös tekintettel a téli körülményekre. Ezen felül felkerestek négy önkormányzatot, a Magyar Máltai Szeretetszolgálatot, tájékoztatást kértek a Budapesti Rendőr-főkapitányságtól, illetve több civil szervezettől.
Jelen eljárásomban nem vizsgáltam részletesen azokat a jogszabályi változásokat, amelyek lehetővé teszik az önkormányzatok részére a hajléktalan emberekkel szembeni közterületi intézkedés(eke)t.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”), 
– az élethez, és az emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54.§ (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.”),
– a szociális biztonsághoz való jog (Alkotmány 70/E. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.”)

A megállapított tényállás
Vizsgálatom során néhány – a hajléktalansággal jelentősen érintett – fővárosi kerület „hajléktalan-politikáját” térképeztem fel annak érdekében, hogy feltárjam, mint már számos esetben, a hajléktalanokkal és hajléktalan-ellátással összefüggő jelenlegi, 2011. januárban tapasztalható utcai körülményeket, valamint az intézményi háttérre vonatkozó terveket.
Aluljárók, tolerancia pontok
A tájékozódást munkatársaim a Lehel tér, Nyugati tér, Ferenciek tere, Nagyvárad tér, illetve Déli pályaudvar, Batthyány tér, Blaha Lujza tér és Nyugati pályaudvar területén, illetve az ott található aluljárókban bejárással kezdték meg.
Általános tapasztalat, hogy az aluljárókban nem találtak életvitelszerűen tartózkodó hajléktalan személyeket. Több aluljáróban posztoltak rendőrök és közterület-felügyelők, azonban a hatóságok eljárása, intézkedése a reggeli, délelőtti órákban nem volt tapasztalható.
A Nyugati pályaudvar területén és a Déli pályaudvarnál kialakított ún. túlélési pontokon, vagy más néven tolerancia pontokon eltérőek voltak a tapasztalataink. Ezeket a ”létesítményeket” – ismereteink szerint – a Máltai Szeretetszolgálat kezdeményezésére alakították ki. 
A híradások szerint itt hőfogó függönyökkel elzárt, fűtött terület áll – elsősorban a más szállást igénybe nem vevő hajléktalanok – rendelkezésére. A Déli pályaudvarhoz kapcsolódó aluljáró területén lévő túlélési pont működése az ott tartózkodó hajléktalan emberek szerint azonban nem problémamentes. A függönyök vastagabb anyagból készültek ugyan, azonban semmiképpen nem nevezhetőek hőtartó függönyöknek. A túlélési ponton éjszakánként 15-25 fő alszik, többen napközben is ezen a területen maradnak. Egymás holmijának védelmét saját maguk oldják meg, így rövid időre el tudják hagyni ezt a bázist, az igényesebbek 300 forint ellenében néhány tíz méterrel távolabb lévő helyiségben lezuhanyozhatnak. Elmondásuk szerint félnek alkoholista, erőszakoskodó sorstársaiktól, akik igyekeznek napközben inkább a fűtött pályaudvari épület valamelyik részén tartózkodni. Ezeket a személyeket meg is találták a munkatársak, életvitelszerű ott tartózkodásukra utaló, látható bizonyíték nem volt, lépcsőkön, vagy egyéb alkalmatosságokon ültek szatyrukkal. Ugyanakkor jól érzékelhető volt alkoholos állapotuk. A túlélő ponton tartózkodó személyek elmondták még, hogy néha 6 rendőr is jön egyszerre, azonban olyan időpontokban jelennek meg, amikor nem jellemző az erőszakos személyek fellépése. Biztonsági őr is tartózkodik este 10-től reggel 6-ig a helyszínen, de tapasztalatuk szerint a biztonsági őrök a kis teljesítményű fűtőegységekre vigyáznak és nem a – társaiktól – veszélyeztetett hajléktalanokra. Olyan is előfordult, hogy a biztonsági őrök beültek a kialakított helyiség közepére egymással beszélgetni és az összes fűtőegységet maguk köré helyezték, ahelyett, hogy a hajléktalanoknak nyújtottak volna meleget. A fűtőegységek ráadásul sorban kicsapják a biztosítékokat, így sokszor a 6 db közül nem is működik mind. Reggel 6.00 után a függönyöket elhúzzák. Az éjszakák során is van átjárás az elhúzott függöny ellenére, nappal pedig ezt a területet szabadon veszik igénybe az arra sétálók. A megkérdezettek szerint a közterület-felügyelők rendesen bánnak velük, a civil szervezetek munkatársaival is rendszeresen találkoznak. Az érintettek arról számoltak be, hogy az eddig általuk ismert szállásokat a tolvajoktól és az erőszakoskodó alkoholista sorstársaktól való félelmükben nem veszik igénybe, az újonnan kialakított szálláslehetőségekről, szociális albérletekről állításuk szerint nem kaptak tájékoztatást senkitől, pedig lehet, hogy ezeket igénybe vennék. Munkatársaim a helyszínen egereket láttak a földön kialakított fekvőhelyek mellett.
A Nyugati pályaudvarnál más a helyzet. Itt az állomás épületén belül nevezték ki az egyik termet melegedő, vagy túlélő pontnak. Ez egy – az épület oldalában átjárást biztosító – helység, amelyet azonban este 22.00 és reggel 6.00 között lezárnak. A teremben két fűtőtest található, amely csak részben fűti fel a nagy belmagasságú helységet. A terem mellett 2 db mobil wc-t helyeztek el. Reggel 6.00 után a hajléktalanokat kitessékelik, a termet fertőtlenítik. Ekkor a hajléktalan személyek a közeli utcákban található nappali melegedőkbe mennek, illetve valószínűleg az aluljárókban is megjelennek, azonban jelenlétük nyilván nem olyan jellegzetes, mint az ilyen helyeken életvitelszerűen tartózkodóké. Az itt alvó személyeknek annyival talán könnyebb a helyzetük, hogy az egyik segélyszervezet a túlélő ponttól néhány méterre kapott ingyenes elhelyezést a MÁV-tól. Ők minden nap osztanak meleg levest és teát, valamint figyelnek arra, hogy a fűtetlen helyeken elaludt embereket felébresszék és a melegedőbe kísérjék.
Máltai Szeretetszolgálat (Budapest, XII. Szarvas Gábor u.)
A Magyar Máltai Szeretetszolgálat alelnöke a munkatársaimmal tartott helyzetértékelő megbeszélésen hangsúlyozta, hogy a hajléktalanok számára a jövőkép-nélkül való lét a legrosszabb. Minden esetben egyéni diagnózist kellene ismerni az adott hajléktalan személy helyzetéről, a diagnózisból kiindulva pedig szükség lenne egy célmeghatározásra, majd annak elérését kellene segíteni-ellenőrizni. Az adatvédelmi szabályok betartása mellett szükséges lenne egy nyilvántartó rendszer, amelyből az adott szervezet diszpécsere követni tudná a hajléktalan személlyel kapcsolatos addig keletkezett egészségügyi adatokat, a már megtett szociális intézkedéseket. Álláspontja szerint addig nem lehet szankcionáló rendelkezéseket hozni a hajléktalanokkal szemben, amíg az ellátásukkal kapcsolatosan ezeknek az embereknek nincsen valódi választásuk. Az alelnök szerint a szociális zaklatás fogalmába tartozik, hogy a rendőrség ugyan nem állítja elő, nem kényszeríti helyváltoztatásra a hajléktalan, életvitelszerűen a közterületen (aluljáróban) tartózkodó személyt, azonban éjszakánként hatszor is igazoltatják, így jobbnak látja, ha kevésbé frekventált helyszínen tölti az éjszaka, vagy a nap hátralevő részét. Vecsei Miklós elmondása szerint az utcán hétszer több atrocitás éri a hajléktalanokat, mint a számukra létrehozott szállásokon. Ezeken a helyeken zárható szekrények vannak, éppen ezért nem ért egyet azzal, ha valaki a lopásokra hivatkozva nem akarja igénybe venni ezeket a szállásokat. Állítása szerint inkább arról van szó, hogy a hajléktalan emberek ragaszkodnak a megszokott területhez, helyszínhez, az ott tartózkodó sorstársaikhoz – relatív szabadságérzetükhöz –, de még így is 100 főből 80 együttműködik és elfogadja az ellátást.
Munkatársaim felkeresték a Szolgálat 20 fő befogadóképességű átmeneti szállóját, mely kulturált környezetben, kifogástalan minőségben tud átmeneti szállást biztosítani a betérőknek.
Budapest, V. kerület
A hajléktalan személyek intézményi ellátásával kapcsolatban Budapest Főváros V. Kerület Önkormányzatának jegyzője arról tájékoztatott, hogy az önkormányzattal kötött ellátási szerződés alapján az Oltalom Karitatív Egyesület Magyarországi Evangélikus Testvérközösség látja el az önkormányzat hajléktalan-ellátással kapcsolatos feladatait. Az V. kerületben tartózkodó, vagy ott tartózkodási hellyel, lakcímmel rendelkező hajléktalan személyek utcai gondozását, nappali és éjszakai ellátását biztosítják. Az Egyesület népkonyhát, nappali melegedőket, éjjeli menedékhelyeket működtet, illetve az utcai szociális munka egyik legfontosabb hátterét adja az Oltalom Egészségügyi Centrum és a Fűtött Utca nevű – a VIII. kerületi Dankó utcában található – hajléktalanellátó intézményük és az annak a területén működő lábadozó. Az Egyesület 2009. évre vonatkozó éves szakmai beszámolójából kiderül, hogy az Egyesület saját gépjárművel, hat utcai szociális munkással és a Fűtött Utca ügyeleteseivel végzi a munkáját. A 2009-es év során 300 fővel tartottak fenn rendszeres kapcsolatot. Szolgáltatásaik közé tartozik a tisztasági vizsgálat és fertőtlenítő kezelés, az év során folyamatosan szállítottak be elhanyagolt és leromlott egészségi állapotú embereket az intézmény egészségügyi centrumába orvosi vizsgálatra és fertőtlenítő fürdetésre. Az V. kerületi családsegítő szolgálattal folyamatos kapcsolatot tartanak fenn, a felmerülő esetekről, problémákról minden hónapban beszámolót készítenek, illetve személyesen is konzultálnak a munkatársakkal.
A jegyző kitért arra is, hogy a kerületben nem terveznek olyan rendeletet hozni, amely lehetővé tenné a közterületeken lévő hajléktalanok szankcionálását. Nem folytatnak olyan gyakorlatot, amely a hajléktalanokat kiüldözné a közterületekről. Az ismert, hajléktalanok által leginkább látogatott helyek a Kossuth tér környéke, illetve onnan a körútig tartó terület, a Ferenciek tere, Kálvin tér. Véleménye szerint azonban a kerületben kezelni tudják a problémát, illetve megfelelő az intézményi háttér is, az önkormányzat a kötelező feladaton túl az éjjeli menedékhely működtetésével plusz feladatot is vállal. 
Budapest, VII. kerület
A Szociális Iroda vezetőjének tájékoztatása szerint az önkormányzatnak 5 szervezettel van ellátási szerződése a hajléktalanok ellátásával kapcsolatban:
Máltai Szeretetszolgálat: nappali ellátás, mosási, fürdési lehetőség, ételmelegítési lehetőség, teaosztás, programszervezés (filmklub); Golgota Keresztény Gyülekezet: 120 férőhelyen nappali ellátás felújított pincehelyiségben, mozgáskorlátozott zuhanyzó, WC, filmklub, ruhaosztás, meleg ebéd, reggeli, uzsonna, mosási lehetőség; Myrai Szent Miklós Keresztény Egyház: átmeneti ellátás; Magyar Vöröskereszt: utcai ellátás, Keleti aluljáró; Menhely Alapítvány: utcai ellátás, VII. kerület egyéb részei, Blaha Lujza tér mindkét kerületet érintő része.
Az ellátási szerződések határozatlan idejűek, kivéve a Myrai Szent Miklós Keresztény Egyházzal kötött megállapodás. Az ellátóknak évenként beszámolási kötelezettsége van az önkormányzat felé. Amennyiben a hatósághoz hajléktalanokkal kapcsolatos jelzés, bejelentés érkezik, ezt továbbítják az ellátók felé, akik kimennek és a helyszínen elvégzik a szociális munkát.
Az irodavezető nem észlelt a képviselőtestület részéről olyan szándékot, hogy a hajléktalanok közterületi jelenlétével kapcsolatban élni kívánnának a jogszabály adta – pönalizációs – lehetőséggel. Összességében elmondta, hogy napi szinten nem jelentkezik problémaként a hajléktalanság kérdése,, évente 1-2 bejelentés érkezik hozzájuk ilyen tárgykörben. A kerületben nem jellemző a hajléktalanok jelenléte, ezt az ellátó szervezetekkel való, évek óta jól működő, sikeres együttműködésnek tulajdonítják. Megfogalmazása szerint az aluljárókban életvitelszerűen tartózkodó hajléktalan személyeket az ellátó szervezetek kitartó munkájának segítségével „kigondozták” például a Keleti pályaudvar aluljárójának területéről.
Budapest, XI. kerület
A jegyző és az önkormányzat Szociális és Egészségügyi Osztály vezetője munkatársaimat arról tájékoztatta, hogy a XI. kerület ugyan nem tartozik a sok aluljárós kerületek közé, de külterületi, ill. zöldterületi övezete az átlagosnál jóval kiterjedtebb, területileg, lakosságszámban is hatalmas a kerület, ami a hajléktalanok számában, a témával kapcsolatos problémák, feladatok nagyságában is megmutatkozik. Elmondásuk szerint nagyon intenzív az együttműködés a hajléktalan-ellátást végzők között a kerületben. Az önkormányzat a lakosság, a választópolgárok érdekeit talán hangsúlyosabban tartja szem előtt, de ezzel együtt is hosszútávra, szakmai alapon terveznek, megoldási alternatívákat keresnek, tekintettel a komplex kérdéskör minden érintettjének (hajléktalanok, szociális munkások, lakosság) jogaira.
A hajléktalan-ügy elsődleges, tűzoltási megoldása volt a kerület belterületéről külterületre „szorítani” a hajléktalanokat, ez nyilvánvalóan nem oldotta meg, csupán külterületi problémává tette a kérdést. Belátható, hogy nem lehet/kell intézményi útra terelni a hajléktalanok ellátását. Ugyanakkor álláspontjuk szerint a széleskörű szakmai összefogást igénylő megoldáskeresés közben is hangsúlyozandó, hogy a hajléktalan embereknek is vannak kötelezettségei.
A rendeletalkotási felhatalmazással kapcsolatban a jegyző kitért arra is, hogy Újbuda Önkormányzatának nincs ilyen jellegű rendelet-tervezete. Olyan tartalmú egyéni képviselői indítvány kerül a napokban a képviselőtestület elé, amely újabb nappali melegedő létesítéséhez kér anyagi támogatást. Az önkormányzat a törvényi kötelezettségét ellátási szerződések keretében, a Máltai Szeretetszolgálat és a Fiatalok Önsegítő Egyesülete által maradéktalanul teljesíti, sőt, ennél tovább is terjeszkedik, illetve a kerületben vannak a főváros által fenntartott hajléktalanszállók is. Sajátos helyzetként említették meg, hogy az ellátási infrastruktúra fejlesztése néha csak növeli a problémát, mivel a kerületbe „csábítja” a más kerületekben tartózkodó hajléktalanokat.
A szabálysértéssé minősítést lehetővé tevő jogszabályi változásokkal nem értenek egyet. A Fővárosi Közgyűlés költségvetési döntése – e témakörben – a kerületi intézményekre közvetlen hatással nem lesz, ugyanakkor, ha a főváros csökkenti az ellátás színvonalát, akkor a kerületek feladatai várhatóan növekedni fognak. Nem tervezi az önkormányzat a jól működő együttműködési keretek felrúgását, az ellátási szerződések felmondását, de 10%-os költségcsökkentésre kényszerül ezen a téren. A jegyző asszony elmondta, hogy szerintük az álságos hozzáállás helyett, minden érintett részéről aktív közreműködésre van igény. Hosszú távú segítségnyújtással, a társadalomba visszavezető utat keresve számukra, valódi megoldást találni a hajléktalanokkal kapcsolatos problémakörre.
A kerületben dolgozó egyik szociális munkás az önkormányzatnak a „Társadalmi Megbékélési Programmal” kapcsolatosan készített elemzésében hangsúlyozta, hogy a 14 kiemelt aluljáróban a közterület felügyelet végzett számlálást, azonban mindezt napközben tette, amikor is jóval kevesebb hajléktalan személy tartózkodott a helyszíneken. A sorrend tekintetében először az új férőhelyeket kellett volna kialakítani és csak utána „megtisztítani” az aluljárókat. Mindezt a téli krízis időszakban hajtották végre, amikor a legkiszolgáltatottabbak a hajléktalanok. E mellett az a megoldás sem látszik működőképesnek, miszerint a fővárosi cégek munkalehetőséget biztosítanának az érintetteknek. Nem is várható el, sem a cégtől, sem a mentálisan rossz állapotban lévő hajléktalantól, hogy hirtelen működőképes munkakapcsolatot létesítsenek egymással. Véleménye szerint a kiemelt helyekről eltávolított hajléktalanok most az egyéb aluljárókban és tömegszállókon növelik a zsúfoltságot. Az említett Program a Fővárosi Önkormányzat, illetve a főpolgármester által meghirdetett, célzottan a hajléktalan emberek ellátását fejlesztő koncepció.
Budapest, XIII. kerület
Az önkormányzat intézkedéseivel kapcsolatban a következő szóbeli tájékoztatást kaptuk az illetékesektől. A jegyző álláspontja szerint az aktuális ombudsmani vizsgálatot kiváltó jogszabályi változásokkal a problémakör nem egyszerűsödött, hanem inkább tovább bonyolódott. Az önkormányzat szociális osztályának vezetője elmondta, tapasztalataik szerint a hajléktalanok – saját állításuk szerint – azért nem mennek be a szálláshelyekre, mert odabent meglopják őket, párjukkal együtt nem mehetnek, oda kutyájukat sem vihetik be. Következésképpen a jelenleginél több, jobb felszereltségű, biztonságosabb szálláshelyre lenne szükség, ehhez pedig több forrásra, azonban az új fővárosi költségvetés a források jelentős csökkentését irányozza elő. A jegyző arról is tájékoztatott, hogy a törvényben előírt kötelező minimumnál jóval sokrétűbb, szélesebb tevékenységet végeznek. Ellátási szerződés keretében működnek együtt a Magyar Vöröskereszttel (nappali melegedő, népkonyha, éjszakai szálláshelyek), a Habilitas Kft.-vel (foglalkoztatás), és a Diótörő Alapítvánnyal (egészségügyi szűrések végzése hajléktalanok között), valamint külön szerződés nélkül, de nagy hatékonysággal, egyéb civil szervezetekkel; külön munkacsoportot működtetnek, amelynek tagjai a résztvevő civil szervezetek, a szociális munkások, illetve egy-egy rendőri vezető és közterület-felügyelő; az önkormányzat szociális osztályán külön jogi referens foglalkozik a hajléktalan ügyekkel, valamint a jelzőrendszer működtetésével. Az osztályvezető elmondása szerint legtöbb jelzést állampolgári bejelentésekből kapják, de folyamatos megfigyeléseket, szociális „járőrözést” is tartanak, melynek során hasznos tanácsokkal, információkkal próbálják ellátni a hajléktalanokat, ugyanakkor az aluljárói életvitelhez ragaszkodókat nehéz meggyőzni a szállásra költözésről. 
Kérdésre válaszolva elmondták, hogy a kerületben jelenleg 50 fő hajléktalanról tudnak, ez a szám nyári időszakban 100 fő körül mozog, még így is lenne elég hely a kerület által fenntartott szálláshelyeken, de a körülmények miatt inkább kint maradnak (utalt arra is, hogy a 150 férőhelyes önkormányzati nappali melegedő, ami krízisidőszakban hosszabbított nyitva tartással várja őket, szinte soha nincs tele). A jegyző tájékoztatása szerint a főpolgármester által 2010 decemberében meghirdetett „aluljáró-tisztogatás” kiterjesztett hatósugara által érintetté vált a XIII. kerületben a Lehel téri és a Dózsa György úti aluljáró is, a kerületi aluljárókban a zéró tolerancia elv ellenőrzése elvben január eleje óta zajlik, erre az önkormányzat munkatársai és a szociális munkások előre figyelmeztették az érintetteket (eredetileg a főpolgármesteri iránymutatás a kerületben csak a Nyugati pályaudvari aluljárót érintette volna). 
A jegyző külön is hangsúlyozta, hogy nem a szankcionálásban látják a megoldást: sem a XIII. Kerületi Önkormányzat képviselő-testülete a rendeltetésszerű közterület-használat szankcionálására adott törvényi felhatalmazással összefüggésben rendeletalkotásra nem készül. Bármely jogalkotási lépés előfeltételének a Fővárosi Önkormányzattal való együttműködés megteremtését tekintik, a hajléktalanügy ugyanis alapvetően nem kerületi, hanem fővárosi probléma, ennek ellenére a felelősség egyre inkább a kerületekre hárul. A kerületi jegyző szerint a vonatkozó jogszabályhely igen képlékeny, nem egyértelmű, a hajléktalan-ügynek szerinte központi szinten jelenleg nincs felelőse. A kerületben ez azért nem akut probléma, mert náluk hatékony együttműködésben sikerül rendben működtetni a hajléktalan-ellátás rendszerét. Mind a jegyző, mind az osztályvezető arra hívta fel a figyelmet, hogy a vonatkozó jogszabályi háttér és a rendszer hibái mielőbbi kiküszöbölésre szorulnak: a jelenlegi formájában ugyanis hiába fordít az állam és az önkormányzat az ellátórendszerre jelentős forrásokat, ha a hiányos hátterű, ellentmondásokkal terhelt rendszer hatékonysága nem javul.
A BRFK helyzetértékelése a Rendőrség közterületen élő hajléktalanokkal szembeni eljárásáról
Telefonon kapott tájékoztatás szerint a közterületen élő hajléktalan személyeket a téli időjárás következtében fenyegető veszélyhelyzetek megelőzésével kapcsolatos rendőri feladatok végrehajtásáról szóló 45/2008. (OT. 26.) ORFK utasítás továbbra is hatályban van, az pedig az alujárókban életvitelszerűen tartózkodó hajléktalanokra különös szabályt nem tartalmaz.
A BRFK-ról kapott tájékoztatás szerint ezen a télen is a korábbi gyakorlatnak megfelelően, a Magyar Máltai Szeretetszolgálattal együttműködve dolgoznak. Ennek megfelelően, amennyiben bárhol krízishelyzetben lévő hajléktalannal találkoznak, értesítik a MMSZ diszpécserszolgálatát, és a helyszínen várják meg a szociális munkást.
Az „aluljárók megtisztításával” kapcsolatos feladatot nem kaptak, ilyen jellegű tevékenységet a BRFK nem lát el.

A vizsgálat megállapításai
Az emberi méltósághoz való jog jelentőségével kapcsolatban az Alkotmánybíróság 64/1991. (XII. 17.) AB számú határozata az alapjogi érvrendszer kiindulópontja. E szerint „a méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. […] Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit.” Mindez pedig azt is jelenti, hogy amint a fogyatékossággal élő személy, a megátalkodott bűnöző, a kiskorú, a pszichiátriai beteg, a drogfogyasztó méltósága – annak egyenlősége miatt – egyaránt érinthetetlen, ugyanígy érinthetetlen a hajléktalan személyek méltósága is. Továbbra is úgy vélem, a XX. század történelme túlontúl bőségesen nyújtott elrettentő példát olyan esetekben, amikor a meghatározó akarat az ember veleszületett, érinthetetlen és egyenlő méltóságát sutba dobta. Vajon miként reagálnának egyes polgármesterek, ha választópolgáraik más – a többségi társadalomtól életmódjuk, öltözékük, vagy éppen bőrszínük, vallásuk eltérései hangsúlyozásával – hasonlóan látványosan elkülönülő csoportok tagjainak „irritáló jelenléte” miatt sürgetnének hatékony fellépést. Csak remélni lehet, hogy ellen tudnának állni minden olyan kezdeményezésnek, amelyek más, a környékbelieket zavaró, hasonlóan gyenge érdekérvényesítő képességgel rendelkező társadalmi csoport pl. a közterekről történő kirekesztésére irányulnának. 
Az Alkotmánybíróság több alkalommal kifejtette, hogy a szociális ellátáshoz való jog minimumának elvont alkotmányos mércéje az élethez és emberi méltósághoz való jog sérthetetlensége. Erre tekintettel az állam alkotmányos kötelezettségét akkor teljesíti, ha (…) a szociális támogatási rendszert megszervezi és működteti. Egyedüli korlát, hogy (…) átmenetileg sem okozhat területenként vagy társadalmi csoportonként ellátatlanságot, sem pedig emberhez méltatlan ellátási körülményeket.

Összegzés
A gyors helyzetfelmérés következtében megállapítottam, hogy minden nehézség ellenére a hajléktalanok helyzete az ellátási szerződések keretében és e kereteken kívül dolgozó civil szervezetek munkájának köszönhetően általánosan elfogadható. Ugyanakkor a hajléktalanná válást kiváltó társadalmi folyamatok nem szűntek meg, így az ellátásra szorulók száma a jövőben sem fog csökkenni, sőt egyes becslések szerint növekedés várható. A főváros által kötött ellátási szerződések alapján a szervezetek hozzájárulnak a hajléktalan emberek ügyfélszolgálati irodáinak működéséhez, munkaerőpiaci reintegrációt elősegítő irodák, közhasznú programok, egészségügyi szolgáltatások, krízisautó működtetéséhez, a közterületeken élő hajléktalanok felkutatásához és ellátáshoz juttatásához. A rendelkezésre álló pénzösszegek és az ellátó rendszer mellé a szigor, a törvényi fenyegetés, a „szociális zaklatás” kerül(t) be. A főváros számos szervezettel felmondja az ellátási szerződéseit 2011. szeptember 30-i hatállyal. A következő télen – a fővárosi költségvetés tervezet szerint - 2 db olyan szervezetnek kellene megoldania a fővárosi feladatokat, amelyek egyébként a kerületi feladatok ellátásában is részt vesznek. Egyes számítások szerint a költségvetési „megszorítások” következtében jelentősen (akár 1000-1100 darabbal) kevesebb átmeneti férőhely szolgálhatja jövő télen a hajléktalan ügyet. 
Ugyanakkor a hajléktalanná válás – a már idézett korábbi ombudsmani jelentésben is megfogalmazott – háttere nem változott: „A meglévő lakás fenntartása a közüzemi díjak, különösen a távfűtési és vízdíjak folyamatos emelkedése miatt egyre nagyobb és nehezen teljesíthető erőfeszítést kívánt az alacsony jövedelemmel rendelkezőktől. Már ekkor felhívta az országgyűlési biztos a figyelmet arra, hogy ha a folyamatot nem sikerül fékezni, akkor ez a családok széthullásához, a hajléktalanok számának megnövekedéséhez vezethet.”
Végül fenti jelentés azt is rögzítette, hogy „megengedhetetlennek, egyúttal pedig az emberi méltósághoz való joggal összefüggő visszásság veszélyét hordozónak tartok minden olyan adminisztratív megoldást, vagy arra irányuló javaslatot, amely a szükséges intézkedéseket a hajléktalanok közterületi jelenlététnek „városképi kérdésre” adott válaszként próbálja megfogalmazni. Továbbá alkotmányosan sem indokolható semmiféle, a hajlék nélkül élő emberek életszükségleteit tovább nehezítő intézkedés. Ezt az ombudsmani álláspontot továbbra is fenntartom. A hajléktalanság újratermelődését, a probléma folyamatos újjáéledését jelenleg is számos ismert, negatív jelenség biztosítja.
Ezzel egyidejűleg fontos megjegyezni, hogy az utcán, közterületen való lét valóban nem lehet életkarrier, ez a megoldás kényszerű túlélési reakció a hajlék nélkül élőktől. Alapelv az is, hogy a hajléktalan lét nem teremt törvényen kívüliséget. Figyelemmel azonban arra, hogy az állam számára nem fakultatív a polgárairól – itt a szélsőségesen rászorulókról – való gondoskodás, a felelős intézkedés a megfelelő ellátási (vö. reintegráló) rendszerek, kivezető mechanizmusok átgondolt működtetése, az az a helyzet jogállami megoldása kötelező.
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy az aluljárók hajléktalan emberektől, városképi okokból, ”szociális zaklatás” útján való megtisztítása nem szolgálja sem a hajléktalan személyek társadalomba történő visszailleszkedését, sem a hajléktalanság megelőzését. Ezek az intézkedések az ellátórendszer valódi, az érintettek által is elfogadható fejlesztése nélkül – összefüggésben a szociális biztonsághoz való joggal – az emberi méltósághoz való alapjog tekintetében alkotmányos visszásság közvetlen veszélyét hordozzák magukban.
Az önkormányzatok jelenleg még nem élnek a közterületek használatával összefüggő szabálysértéssé nyilvánítási jogukkal, ugyanakkor a szabályozás megváltozása magában hordoz olyan alkotmányos alapjogi dilemmákat, amelyekkel kapcsolatban külön vizsgálatot rendeltem el.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megszüntetése és megelőzése érdekében,
– Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Budapest Főváros főpolgármesterét, hogy vizsgálja felül a Társadalmi Megbékélési Program keretében tett, a hajléktalanok emberi méltóságát sértő „városképvédelmi” célú intézkedéseit, továbbá
– kezdeményezem, hogy a hajléktalanná válás megelőzése, valamint a hajléktalanok társadalmi visszailleszkedésének komplex kezelése érdekében a problémakörrel kapcsolatos költségvetési források elosztásakor különös hangsúlyt fektessen arra, hogy a hajléktalan ellátás színvonala ne csökkenjen az eddig elért szint alá.

Budapest, 2011. január 20.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.