Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-7727/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Csóré Erika
Az eljárás megindulása
Elismert társadalmunkban, hogy a hivatásos állományban foglalkoztatottak alkotmányos jogainak korlátozása csak akkor lehetséges, ha a megszorítás szükséges a hivatásos állományú dolgozót foglalkoztató szerv jogállamban való funkcionálásához. Ezt rögzítve, fontosnak tartom azt is, hogy az alapvető jogok érvényesülésével kapcsolatos problémák a hivatásos állományúak egészségi, pszichikai és fizikai állapotát érintő területen is felszínre kerüljenek és megoldódjanak. 
Figyelemmel arra, hogy mindeddig nem képezte ombudsmani vizsgálat és értékelés tárgyát a hivatásos állomány tagjának egészségi alkalmassága állapotát felülvizsgáló orvosi bizottság (a továbbiakban: FÜV bizottság) eljárására vonatkozó jogszabályok és azok alkalmazásának gyakorlata, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdésében biztosított jogköröm alapján, hivatalból vizsgálatot rendeltem.
Vizsgálatom során tájékoztatást kértem: a Honvédkórház-Állami Egészségügyi Központtól (ÁEK), a Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központtól (HEK), az Alkotmányvédelmi Hivatal jogelődjétől (NBH-tól), a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságától, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal részbeni jogelődjétől (Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnokságától), Országos Rendőr-főkapitányságtól, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóságtól. Áttekintettem továbbá a vizsgálatom alapját képező jogszabályokat.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elve és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog. (Alk. 2. § /1/ bek.)
Az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
A szociális biztonsághoz való jog. (Alk. 70/E. § /1/ bek.)
A diszkrimináció tilalma, az egyenlő bánásmód követelménye. (Alk. 70/A. §) 

Jogszabályi háttér
A felülvizsgálatokat a következő jogszabályok alapján hajtják végre:
- a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.),
– a honvédség hivatásos és szerződéses állományú katonáinak jogállásáról szóló 2001. évi XCV. törvény (Hjt.),
– az egyes központosított egészségügyi szolgáltatók által nyújtott szolgáltatások igénybevételéről, valamint a külön meghatározott személyek tekintetében fennálló egészségügyi ellátás rendjéről szóló 175/2007. (VI. 30.) Korm. rendelet,
– egyes rendvédelmi szervek hivatásos állományú tagjai egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságáról, közalkalmazottai és köztisztviselői munkaköri egészségi alkalmasságáról, a szolgálat-, illetve keresőképtelenség megállapításáról, valamint az egészségügyi alapellátásról szóló 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet (módosította: 10/2010. /XII. 22./ BM rendelet),
– a hivatásos és szerződéses katonai szolgálatra, valamint a katonai oktatási intézményi tanulmányokra való egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasság elbírálásáról, továbbá az egészségügyi szabadság, a szolgálatmentesség és a csökkentett napi szolgálati idő engedélyezésének szabályairól szóló 7/2006. (III. 21.) HM rendelet (módosította: 13/2009. /VIII. 26./ 
– a Magyar Honvédség egyes beosztásaihoz kapcsolódó munkaköri követelményekről szóló 20/2002. (IV. 10.) HM rendelet (módosította: 34/2003. /XII. 13./ HM rendelet, 2/2006. /I. 30./ HM rendelet, 18/2010. /XII. 10./ HM rendelet),
– a Vám- és Pénzügyőrség hivatásos állományának egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságának vizsgálatáról szóló 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet (módosította: 22/2010. /V. 13./ PM rendelet).

I. A megállapított tényállás
1. A Honvédkórház-Állami Egészségügyi Központ – megkeresésemre adott válasza szerint – 2007. július 1-től végzi a hivatásos és szerződéses katonák I. fokú Egészségügyi Felülvizsgálati Bizottsági (I. fokú FÜV), a rendvédelmi szervek hivatásos állományának a 30 napos felülvizsgáló főorvos általi és a Hathónapos Orvosi Felülvizsgáló Bizottsági (HOFB) vizsgálatot.
A felülvizsgálatokat az intézet állományából kijelölt, szakmailag elismert, nagy tapasztalatokkal rendelkező katonaorvosok végzik. Amennyiben a vizsgált személy egészségi állapotának, szolgálatképességének megítéléséhez további szakorvosi vizsgálatra vagy kórházi ellátásra van szükség, arra az ÁEK szakrendelői és szakambulanciái, valamint az aktív fekvőbeteg ellátást nyújtó osztályai, végül főszakorvosai biztosítanak lehetőséget. Az ÁEK-ban működő felülvizsgáló bizottságok nem hozhatnak: „katonai szolgálatra alkalmatlan”, „hivatásos szolgálatra alkalmatlan” és „jelenlegi beosztására nem alkalmas” minősítéseket. Ha ilyen minősítések indokoltak, akkor a bizottság elnöke az iratokat haladéktalanul továbbítja a HEK-ben működő, döntésre jogosult felülvizsgáló bizottságokhoz. Ez utóbbi FÜV bizottság dönt az I. fokú FÜV bizottság döntése elleni fellebbezésről is.

2. A Magyar Honvédség Dr. Radó György Honvéd Egészségügyi Központban a hivatásos és szerződéses állomány tagjának egészségi alkalmassága állapotát felülvizsgáló orvosi bizottság a tevékenységét a Preventív Igazgatóság Felülvizsgáló Intézetén (FÜVI) belül végzi. A FÜVI feladata a 7/2006. (III. 21.) HM rendelet, a 20/2002. (IV. 10.) HM rendelet, valamint az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet hatálya alá tartozó állomány – vagyis a Magyar Honvédség és a rendvédelmi szervek állománya – alkalmasság-vizsgálatainak felülvizsgálata, baleset vagy betegség következtében létrejövő egészségi állapota romlása esetén az egészségügyi szabadságra történő javaslattétel, az egészségügyi szabadság engedélyezése vagy az alkalmasság elbírálása, FÜV eljárás lefolytatása, valamint a Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal (volt OOSZI, továbbiakban: NRSzH) általi össz-szervezeti egészségkárosodás mértékének véleményeztetése. 
A FÜV bizottságok a felülvizsgálatokat a FÜVI osztályain végzik. Tagjai: a felülvizsgáló főorvosai, a HEK Preventív Igazgatóság Alkalmasság-vizsgáló Intézet és a rendvédelmi szervek delegált főorvosai.
A Magyar Honvédség vonatkozásában felülvizsgáló bizottságok a következők:
– Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Bizottság
– Másodfokú FÜV Bizottság
– Központi FÜV Bizottság
A rendvédelmi szervek vonatkozásában pedig az alábbiak:
– Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Bizottság
– Elsőfokú FÜV Bizottság
– Másodfokú FÜV Bizottság

A Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Osztály és Felülvizsgáló Osztály rendeltetése és feladata a Magyar Honvédség tekintetében:
– A 7/2006 (Ill. 21.) HM rendelet, valamint a 20/2002 (IV. 10.) HM rendelet alapján a katonai pályára, tanintézetekbe, valamint külföldi szolgálatra jelentkezők és a jogszabály által meghatározott vezetői beosztásra kijelölt személyek alkalmasság-vizsgálata során hozott vélemények elleni fellebbezések elbírálása.
– A szerződéses és hivatásos állományúak baleset, vagy betegség következtében létrejövő egészségi állapot romlása esetén egészségügyi szabadság engedélyezése, vagy az alkalmasság elbírálása II. fokon.
– Az össz-szervezeti egészségkárosodás mértékének véleményeztetése, illetve a FÜV eljárás lefolytatása.
– A hivatásos és szerződéses, valamint az önkéntes tartalékos katonai szolgálatra jelentkezők első fokon hozott Pálya Alkalmasság-vizsgáló Bizottságok (a továbbiakban: PAB) döntése elleni fellebbezések elbírálása.
– Működteti a Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Bizottságot (II. fokú AV bizottság).
– Működteti a Másodfokú Felülvizsgáló Bizottságot (II. fokú FÜV bizottság).
– Működteti a Központi Felülvizsgáló Bizottságot (KFÜV bizottság).

A Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Osztály és Felülvizsgáló Osztály rendeltetése és feladata a rendvédelmi szervek vonatkozásában:
– Az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet hatálya alá tartozó hivatásos állomány előírt alkalmasság felülvizsgálata.
– A rendvédelmi szervek állományában szolgálatot teljesítők felülvizsgálati elbírálása az egészségi állapotban bekövetkezett bármilyen egészségkárosodás (betegség, fogyatékosság, kóros állapot, sérülés, stb.) esetén.
– Az össz-szervezeti egészségkárosodás mértékének véleményeztetése, illetve a FÜV eljárás lefolytatása.
– Működteti a rendvédelmi szervek Másodfokú Alkalmasság-vizsgáló Bizottságot (II. fokú AV bizottság).
– Működteti a rendvédelmi szervek Elsőfokú Felülvizsgáló Bizottságot (I. fokú FÜV bizottság).
– Működteti a rendvédelmi szervek Másodfokú Felülvizsgáló Bizottságot (II. fokú FÜV bizottság).

A Felülvizsgáló Osztály által működtetett bizottságok 
– a Magyar Honvédség vonatkozásában: II. fokú FÜV bizottság, Központi FÜV bizottság.
– a rendvédelmi szervek vonatkozásában: I. fokú FÜV bizottság, Másodfokú FÜV bizottság. 
A bizottságok a minősítéseiket mindig egyedileg alakítják ki.

3. Az Országos Rendőr-főkapitányság tájékoztatásában részletezte a FÜV vizsgálatok eljárási rendjét. 
Egészségi, pszichológiai vagy fizikai alkalmatlanság miatt a hivatásos állomány tagjának szolgálati viszonya csak FÜV eljárás keretében hozott határozat alapján szüntethető meg. 
FÜV eljárás keretében kell a szolgálati, illetve beosztási egészségi, pszichikai, fizikai alkalmasság kérdésében dönteni, ha a hivatásos állomány tagjának betegsége vagy balesete miatt:
a) szolgálatképessége oly mértékben csökkent, hogy feladatait tartósan ellátni nem képes, és állapotában huzamosabb ideig tartó gyógykezelés mellett sem várható kielégítő javulás, valamint
b) olyan jellegű az egészségkárosodása, hogy beosztásának, szolgálatának ellátására alkalmatlannak látszik.
A FÜV eljárás elrendelését kezdeményezheti: a hivatásos állomány tagja, az alapellátó orvos vagy a közvetlen szolgálati elöljáró.
Az alapellátó orvos köteles kezdeményezni a FÜV eljárás elrendelését, ha 
a) a HM ÁEK osztályvezető, részlegvezető, illetve szakrendelés vezető főorvosa, a szolgálatképtelenség 30 napon túli meghosszabbítása érdekében ellenőrző orvosi vizsgálatot végző orvos (a továbbiakban: ellenőrző orvos), illetve a Hathónapos Orvosi Felülvizsgáló Bizottság erre irányuló javaslatot tett,
b) az általa engedélyezett egészségügyi felmentés során az érintett teljes szolgálatképessége az engedélyezhető maximális időtartam elteltével sem állt helyre.
A hivatásos állomány tagja a FÜV eljárás elrendelésére irányuló kérelmet írásban, az állományilletékes parancsnoknak címezve, a közvetlen szolgálati elöljárónál nyújtja be. Az alapellátó orvos, illetve a közvetlen szolgálati elöljáró a FÜV eljárás elrendelését írásban kezdeményezi az állományilletékes parancsnoknál.
Az állományilletékes parancsnok a FÜV eljárást a kérelem kézhezvételét, illetve az alapellátó orvos vagy a közvetlen szolgálati elöljáró kezdeményezését, illetve a FÜV eljárás megindítására okot adó körülmény észlelését követően soron kívül, az erre rendszeresített nyomtatvány kitöltésével rendeli el, és a nyomtatványt megküldi az illetékes személyügyi szerv vezetőjének.
A közvetlen szolgálati elöljáró a hivatásos állomány tagját tájékoztatja a FÜV eljárás elrendeléséről és az eljárással összefüggő jogairól és kötelezettségeiről.
A FÜV eljárás alá vont részére egészségügyi szabadság a szolgálatképtelenség megállapítására irányadó általános szabályok szerint engedélyezhető. 
A FÜV eljáráshoz szükséges orvosi dokumentációk beszerzéséről az egészségügyi szakterület gondoskodik, majd azokat továbbítja az MH HEK részére a FÜV eljárás lefolytatása céljából.
A FÜV eljárást meg kell szüntetni, ha 
a) az alapellátó orvos, a közvetlen szolgálati elöljáró, illetve a hivatásos állomány tagja az általa kezdeményezett eljárás megszüntetését a határozat meghozataláig írásban kéri, 
b) az érintett hivatásos szolgálati jogviszonya megszűnt.
A FÜV bizottság eljárásának első szakasza a majdani FÜV bizottsági döntés előkészítéséért felelős orvos kijelölése, amelyre minden esetben az MH HEK parancsnok jogosult. A döntés-előkészítésért felelős orvos – amennyiben a rendelkezésére álló dokumentáció és az érintett egészségi állapota nem ítélhető meg egyértelműen – személyes vizsgálattal állapíthatja meg az alkalmasság elbírálása szempontjából alapvető kórelváltozásokat, vagy intézkedik a szükséges vizsgálatok ÁEK-ban történő elvégzésére, vagy a Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal szakvéleményének beszerzésére. 
A FÜV bizottság összetételét is az MH HEK parancsnoka határozza meg, 24 órával a felülvizsgálat időpontját megelőzően, az orvos-szakmai követelmények figyelembevételével. A FÜV bizottság 3 tagból áll. Az MH HEK parancsnoka a bizottság elnökét és 1 tagját az alárendeltségébe tartozó, az alkalmassági és felülvizsgálatokat végző főorvosi állományból, 1 tagját az érintett rendvédelmi szerv által jelölt orvosok közül eseti jelleggel, véletlenszerűen választja ki. A FÜV bizottság munkájába konzultációs joggal – a FÜV eljárás alapját képező betegségre figyelemmel – pszichológus, valamint az illetékes szakterületnek megfelelően a Magyar Honvédség főszakorvosa is bevonható. A FÜV bizottságban nem vehet részt az érintett alapellátását végző, a FÜV eljárására javaslatot tevő, a gyógykezelésében részt vevő orvos, valamint a II. fokú FÜV bizottságban az, aki az I. fokú FÜV eljárásban részt vett. Az eljáró FÜV bizottság ülésének időpontjáról az érintettet az MH HEK legalább 8 nappal az ülést megelőzően értesíti. A FÜV eljárást az elrendelésétől számított 60 napon belül le kell folytatni.
A FÜV bizottság a FÜV eljárás során határozatot hoz, és orvos-szakmai véleményt készít. A következő döntések hozhatóak:
– A szolgálatképtelenség időtartamának meghosszabbítása (az esetleges kórházi, gyógyintézeti kezelés időtartamát is figyelembe véve) legfeljebb a szolgálatképtelenség kezdő napjától számított 365. napig, ha a felülvizsgált személy gyógyulása ezen időpontig várható,
– „Jelenlegi beosztására alkalmas”, ha a felülvizsgált személy a beosztásából adódó feladatok ellátására képes, 
– „Jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas”, ha a felülvizsgált személy a beosztásából adódó feladatok ellátására a FÜV bizottság által meghatározott korlátozással képes,
– „Jelenlegi beosztására alkalmatlan”, ha a felülvizsgált személy a jelenlegi feladatai ellátására alkalmatlan, de egészségi állapota miatt, valamint a szolgálati körülmények alapján más beosztás ellátására alkalmasnak tartja,
– „Hivatásos szolgálatra alkalmatlan”, amennyiben a felülvizsgált személy egészségi állapota miatt mind a jelenlegi, mind pedig bármely hivatásos szolgálati beosztás ellátására alkalmatlan, 
– dönt a foglalkozási betegség és fokozott expozíciós esetek szolgálattal összefüggő jellegéről.
Az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet taxatíve felsorolja azt is, hogy a „jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas” döntés esetén a hivatásos állomány tagja – legfeljebb 365 napra – milyen szolgálati kötelezettségek teljesítése alól menthető fel (pl. fizikai alkalmassági vizsgálat, tartósállás, alaki foglalkozás, egyenruha-viselés, 24 órás szolgálat). A „jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas” döntés esetén a FÜV bizottság a határozat rendelkező részében meghatározza azt, vagy azokat a szolgálati kötelezettségeket is, amelyek alól a hivatásos állomány tagját felmenti, továbbá a felmentés időtartamát. A „jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas” döntés esetén az MH HEK parancsnoka a szolgálati kötelezettségek teljesítése alóli felmentés időtartamának lejárta előtt intézkedik a hivatásos állomány tagja FÜV bizottság elé rendeléséről úgy, hogy – a jogorvoslat lehetőségére is figyelemmel – a végrehajtható döntés legkésőbb a felmentés időtartamának lejártáig meghozható legyen. A FÜV bizottság „jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas” döntést ismételten nem hozhat, ha a korábban hozott ilyen döntés időtartama eléri a 365 napot.
A hivatásos állomány tagja a FÜV bizottság előtt köteles személyesen megjelenni (kivéve, ha az érintett betegsége miatt járó-, illetve mozgásképtelen, és a meglévő orvosi dokumentációból az egészségi állapota megítélhető). A FÜV bizottság a döntését a felülvizsgálttal a FÜV bizottság ülésén közli, és jogorvoslat lehetőségéről is tájékoztatja. A döntést a kihirdetését követő 8 napon belül határozatba kell foglalni, amit meg kell küldeni a felülvizsgáltnak, az alapellátó orvosának és az állományilletékes parancsnokának. 
Az I. fokú FÜV bizottság döntése ellen a felülvizsgált személy a határozat kézbesítésétől számított 15 napon belül írásban a II. fokú FÜV bizottsághoz címzett, az I. fokú FÜV bizottsághoz benyújtott fellebbezéssel élhet. A fellebbezésben meg kell jelölni, hogy az Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal szakvéleményére, a FÜV bizottság határozatára vagy mindkettőre irányul. A felülvizsgált személy az I. fokú FÜV bizottság ülésén a határozat közlését követően a fellebbezési jogáról saját kezűleg írt és aláírt nyilatkozatával lemondhat. A II. fokú FÜV bizottság az I. fokú FÜV bizottság határozatát helybenhagyja, vagy megváltoztatja. A II. fokú FÜV bizottság határozata ellen nincs helye fellebbezésnek.
Az I. fokú FÜV bizottság határozata végrehajtható a következők szerint: a határidő elteltét követő napon, ha a fellebbezés benyújtására rendelkezésre álló határidő alatt a jogosult fellebbezést nem terjesztett elő, azonnal, ha jogosult a fellebbezési jogáról a már említett módon írásban lemondott.
A II. fokú FÜV bizottság határozata a közléssel végrehajthatóvá válik.
Az állományilletékes parancsnok a FÜV határozat végrehajthatóvá válásától számított 30 napon belül köteles intézkedni:
– „jelenlegi beosztására korlátozással alkalmas” döntés esetén az elrendelt korlátozások érvényesítésére,
– „jelenlegi beosztására alkalmatlan” döntés esetén más beosztásba helyezésére,
– „hivatásos szolgálatra alkalmatlan” döntés esetén a szolgálati jogviszony megszüntetésére, továbbá a FÜV bizottság erre irányuló javaslata esetén, a közúti járművezetői egészségi alkalmasság felülvizsgálatának kezdeményezésére, önvédelmi lőfegyverrel, vadászfegyverrel rendelkezők esetében pedig az ezzel kapcsolatos egészségi alkalmasság felülvizsgálatának kezdeményezésére.
Az Országos Rendőr-főkapitánysági tájékoztató kitért arra is, hogy a FÜV eljárások száma 2007-től emelkedő tendenciát mutatott. A FÜV eljárások többségét a 25 éves vagy annál hosszabb szolgálati idővel, azaz szolgálati nyugdíjra való jogosultsággal rendelkező hivatásos állományúak saját maguk kezdeményezték, és ez az arány folyamatosan emelkedett. A FÜV bizottságok az eljárás alá vont személyek döntő többségénél 50% alatti munkaképesség csökkenést, illetve egészségkárosodás mértéket állapítottak meg. Ennek megfelelően csökkent az 50%-os munkaképesség csökkenés, illetve az egészségkárosodás aránya, és alacsony volt a rokkantak száma. A FÜV bizottság által hozott határozatok közül a "jelenlegi beosztásában alkalmatlan" határozatok aránya jelentős emelkedést mutatott, a "jelenlegi beosztásában alkalmas" határozatok számában három éves stagnálás után emelkedés volt tapasztalható, és mindezekkel párhuzamosan csökkenni kezdtek a "hivatásos szolgálatra alkalmatlan" határozatok száma. A FÜV eljárások igen kis százalékánál került sor II. fokú eljárás lefolytatására, amelyek többségénél a FÜV bizottság megváltoztatta az I. fokon hozott határozatot.
Figyelemre volt érdemes viszont a FÜV eljárásokban a "jelenlegi beosztásában alkalmatlan" határozatok számának emelkedése, ami arra vezethetett volna, hogy a FÜV eljárás alá vont személyek hivatásos állományban maradjanak. Ez azonban 2007-2009 években nem realizálódott, mert az érintettek mintegy kétharmadának nem tudtak megfelelő másik beosztást felajánlani, illetve akiknek felajánlottak más beosztást, azok döntő többsége – a Hszt. által biztosított lehetőséggel élve – nem fogadta azt el. Mindezek eredményeként a FÜV eljárás alá vont személyek döntő többségének hivatásos szolgálati jogviszonya megszüntetésre került, így a hosszú gyakorlati tapasztalattal rendelkező hivatásos állományúak a számukra kedvező FÜV eljárást követően folyamatosan távoztak a szervezetből.
A felvázolt tendenciának a megállítását két módon kezelte az illetékes szaktárca és az irányítása alá tartozó rendvédelmi szervek (a rendőrségi és a büntetés-végrehajtási szervek). Kidolgoztak egy olyan, pozitív hatású ösztönzési rendszert, amely anyagilag érdekeltté tehette a hivatásos állomány tagját szolgálati viszonyának fenntartásában. Ennek első lépése volt a hivatásos állomány tagjainak szolgálati időt elismerő támogatásáról szóló 17/2009. (VI. 4.) IRM rendelet. Ennek értelmében a rendőrség és a bv. szervezet hivatásos állományú tagja szolgálati időt elismerő támogatást igényelhetett, ha legalább 25 év szolgálati nyugdíjjogosultsághoz szükséges szolgálati idővel rendelkezett és vállalta, hogy hivatásos szolgálati viszonyát a támogatás folyósításának megkezdésétől számított 5 évig. Ha a szolgálati viszony felső korhatáráig kevesebb, mint 5 év van hátra, akkor annak eléréséig fenntartja, vagy legalább 30 év szolgálati nyugdíjjogosultsághoz szükséges szolgálati idővel rendelkezik és hivatásos szolgálati viszonyát a támogatás folyósításának megkezdésétől számított 3-5 évig, ha a szolgálati viszony felső korhatáráig kevesebb, mint 3 év volt hátra, akkor annak eléréséig fenntartja. A támogatás mértékét havi bruttó 50.000 Ft-ban állapították meg. 
Cselekvés történt arra is, hogy a Hszt. 56. § (5) bekezdése egészüljön ki úgy, hogy az egészségügyi, pszichikai vagy fizikai alkalmatlanság esetén legyen kötelező másik hivatásos szolgálati beosztás, ennek hiányában másik nem hivatásos beosztás felajánlása1. Módosult a Hszt. 64. § (1) bekezdése is2, mellyel lehetővé vált a szolgálati viszonyba történő visszavétel többek között abban az esetben is, ha az érintett szolgálati viszonya egészségi, pszichikai vagy fizikai alkalmatlanság miatt szűnt meg. A visszavétel további feltételeit is meghatározza a törvény. Módosították továbbá a Hszt. 182. § (5) bekezdését3. Ezzel a szolgálati nyugdíj összegének csak 90%-a vált folyósíthatóvá a felső korhatár betöltéséig, illetve az egészségkárosodás 40%-os mértékének eléréséig, ha a hivatásos állomány 25 év szolgálati viszonyban eltöltött idővel rendelkező tagjának a szolgálati viszonyát egészségi, pszichikai, fizikai alkalmatlanság miatt azért szüntették meg, mert a részére felajánlott hivatásos szolgálati beosztást vagy nem hivatásos munkakört alapos ok nélkül nem fogadta el.
4. A hivatásos állami és önkormányzati tűzoltóság, a nemzetbiztonsági szolgálatok, a büntetés-végrehajtás, valamint a katasztrófavédelem (polgári védelem) hivatásos állományú tagjainak FÜV vizsgálata ugyanazon eljárási rend – vagyis az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet – szerint történik, mint amiről az ORFK beszámolt. Ezért az egyéb megkeresett szervek tájékoztatóiból csak azokat emelem ki, melyek kiegészítő információk.
Az Alkotmányvédelmi Hivatal jogelődje (az NBH) tájékoztatójában azt hangsúlyozta, hogy mivel a FÜV eljárások teljes egészében hivataluk keretein kívül történnek, a felülvizsgáló orvosi bizottságok eljárására, gyakorlatára nincs rálátásuk. A 2007-2009 években azonban sok olyan hivatásos, szolgálati nyugdíjra jogosult állományú tag kezdeményezte a FÜV eljárás alá vonását, aki semmiféle kórelőzménnyel nem rendelkezett, illetve a FÜV eljárást megelőző években nem volt tartós beteg. A hivatal viszont mindent megtett annak érdekében, hogy FÜV bizottság elé a ténylegesen egészségkárosodásban szenvedők kerüljenek.
A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága ugyancsak az ORFK-éhoz hasonló tapasztalatokról számolt be, kiegészítve azzal, hogy a szaktárca és az érintett rendvédelmi szervek célja egy aktualizált, minden szempontból korszerű, a személyi állomány egészségének védelmét, helyreállítását, fejlesztését támogató, a rendvédelmi szervek állománymegtartó-képességét növelő FÜV eljárási rend fenntartása.
Az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság (polgári védelem) is az előzőekhez hasonló következtetésekre jutott. A FÜV vizsgálatokat a főigazgatóságra kiterjedően is a MH HEK végzi. A két szervezet egymástól teljesen független, egymás munkájára nincs rálátásuk. A főigazgatóság nem rendelkezik információval a FÜV bizottságok döntési gyakorlatáról, döntéseiket tudomásul veszik.
5. A Nemzeti Adó- és Vámhivatal hivatásos állománya egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságának vizsgálatáról a 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet rendelkezik, mely 2008. június 27-én lépett hatályba. A Vám- és Pénzügyőrség hivatásos állományába felvételre jelentkezők alkalmassági vizsgálatát a Vám- és Pénzügyőrség Szociális, Egészségügyi és Kulturális Központja (továbbiakban: VPSZEKK) végzi. A VPSZEKK Egészségügyi Szolgálata, mint kijelölt intézmény kizárólag a PM rendelet szerinti eljárásrendben és abban meghatározott alkalmassági követelmények alapján minősítheti a pályázót. Az előzetes alkalmassági vizsgálat eredménye "alkalmas", vagy "alkalmatlan" minősítésű lehet. Az "alkalmatlan" minősítésű pályázó 15 napon belül az I. fokú FÜV bizottsághoz fellebbezhet. 
FÜV eljárás kötelező kezdeményezésének esete, ha a hivatásos állomány tagjának egészségi állapota olyan mértékben változott, hogy a számára elő írt egészségi, pszichikai és fizikai alkalmassági követelményeknek nem felel meg, vagy egészségügyi szabadságának időtartama a 180 naptári napot meghaladta.
Az egészségi alkalmassági követelményeknek való nem megfelelésre általában az időszakos, illetve soron kívüli alkalmassági vizsgálat során derül fény. Ha ezen alkalmassági vizsgálatok eredménye alapján feltételezhető, hogy a hivatásos állomány tagjának egészségi állapota eredeti szolgálati beosztásának, munkakörének ellátását nem teszi lehetővé, a vizsgálatot végző szakorvos FÜV eljárás lefolytatását kezdeményezi. A FÜV eljárás lefolytatására – amint az, az előzőekből már kitűnt – a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálat alapellátó rendszerében működő I. fokú FÜV bizottság, illetve – jogorvoslati eljárásban – a fellebbezések elbírálására a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálat szakellátó rendszerében működő II. fokú FÜV bizottság illetékes. Az I. és II. fokú FÜV bizottság három-három orvosból és 1-1 póttagból áll, akik közül egy-egy fő az adott bizottság elnöke. 
Az I. fokú FÜV bizottság elnökét és tagjait a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálat vezetője bízza meg. A bizottságban egy foglalkozás-egészségügyi szakorvos részvétele kötelező. A II. fokú FÜV bizottság elnökét és tagjait az országos parancsnok bízza meg. Pszichológiai alkalmasság elbírálása esetén a II. fokú FÜV bizottságban az elnök által felkért pszichológus vagy pszichiáter szakorvos, fizikai alkalmasság elbírálása esetén sportorvostan szakvizsgával rendelkező szakorvos részvétele kötelező.
A FÜV eljárást írásban kell kezdeményezni. A kérelmet az I. fokú FÜV bizottság elnökének kell megküldeni, aki intézkedik az eljárás lefolytatása iránt. A FÜV eljárás kezdeményezésére jogosult:
– a hivatásos állományba felvételre jelentkező,
– a hivatásos állomány tagja,
– a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálatának alapellátást végző orvosa,
– a hivatásos állományú tag állományilletékes parancsnoka vagy szolgálati elöljárója.
Az alkalmassági vizsgálatoknál, de a FÜV eljárásnál különösen fontos, hogy a FÜV bizottság ismerje az eljárás alá vont személy élet- és munkakörülményeit, a beosztásával együtt járó fizikai és pszichikai terheléseket, az érintett korábbi teljesítőképességéhez viszonyított és a közvetlen környezet által tapasztalható változásokat. Ennek megítéléséhez a bizottság bekéri az állományilletékes parancsnok véleményét, melyben külön kéri annak meghatározását, hogy van-e arra lehetőség, hogy az érintett esetleges jelenlegi beosztására vonatkozó alkalmatlanság megállapítása esetén más szolgálati beosztást, munkakört töltsön be. A parancsnoki vélemény egyes elemeit a PM rendelet meghatározza. A felülvizsgálat során be kell szerezni az NRSzH szakvéleményét a vizsgált személy egészségkárosodásának mértékéről, ha egészségi állapota alapján "Hivatásos szolgálatra alkalmatlan" minősítés megállapítása indokolt, vagy a felülvizsgálatra szolgálati kötelmekkel összefüggő egészségkárosodás következtében kerül sor, továbbá ha a hivatásos állomány tagja kéri.
A szakvélemény beszerzését az I. fokú FÜV bizottság elnöke kezdeményezi az NRSzH beutaló kiállításával. Az NRSzH első fokú orvos szakértői bizottsága által megállapított egészségkárosodás mértéke ellen a hivatásos állomány tagja az I. fokú FÜV bizottság elnöke útján, az első fokú döntésben meghatározott fellebbezési időn belül, az ott megjelölt másodfokú orvos szakértői bizottsághoz fellebbezhet. Fellebbezés esetén a másodfokú jogerős döntés beérkezéséig a FÜV eljárást szüneteltetni kell, ha az alkalmasság e nélkül nem bírálható el.
A FÜV bizottságok üléseiket szükség szerinti gyakorisággal tartják. Az ülések helye a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálatának budapesti központi objektuma. A FÜV eljárásra a hivatásos állomány tagját az Egészségügyi Szolgálat írásban, a bizottsági ülés helyének és idejének megjelölésével, az ülés időpontját megelőzően legalább 8 nappal, a szolgálati elöljáró útján rendeli be. Az alkalmassági felülvizsgálatra berendelt személy a FÜV bizottság előtt személyesen köteles – néhány kivételtől eltekintve, pl. ha mozgásképtelen beteg – megjelenni. A FÜV bizottságok ülésein az elnök, a tagok, a jegyzőkönyvet vezető FÜV asszisztens és a felülvizsgálati eljárás alá vont személy vesz részt. A bizottság határozatait lehetőleg konszenzussal fogadja el, konszenzus hiányában a bizottság szótöbbséggel határoz. A bizottság tagja, ha a határozattal nem ért egyet, különvéleményt nyújthat be írásban.
A FÜV bizottság a felülvizsgálati eljárás során az érintett egészségi, pszichikai és fizikai állapota, a beosztásával kapcsolatos követelmények, és a PM rendelet mellékletében lévő "Betegségek és Fogyatékosságok táblázata"-ban foglaltak szerint dönt a szolgálati, munkaköri alkalmasság kérdésében, melyről írásos határozatot hoz. A FÜV bizottság határozata a hivatásos állomány tagja személyazonosító adatain és a FÜV Bizottság elnökének aláírásán, valamint FÜV bélyegzőlenyomatán túl, tartalmazza azt a szolgálati beosztást és munkakört, amely végzése tekintetében az alkalmasság megállapításra került, a hivatásos állományú tag egészségi alkalmasságának minősítését, a szükséges felmentések felsorolását. 
A határozat indokolás része tartalmazza a FÜV eljárást kezdeményező személy meghatározását, a vizsgálatot végző NRSzH szakorvos nevét, a szakvélemény keltezését és az egészségkárosodás %-os mértékét. A FÜV határozatot meg kell küldeni a hivatásos állomány érintett tagjának, állományilletékes parancsnokának, valamint az országos parancsnokság személyügyi szervének. Alkalmatlanság megállapítása esetén a bizottságnak a minősítés jogerőre emelkedéséig, továbbá a személyügyi eljárás kezdetéig a hivatásos állomány tagjának egészségügyi szabadságot kell engedélyeznie.
Az I. fokú FÜV bizottság által adható minősítéseket a PM rendelet 38. § (1) bekezdése, míg a II. fokú FÜV bizottság által adható minősítéseket a 40. § (2) bekezdése rögzíti. A FÜV bizottság alkalmassági minősítő határozatát, valamint a fellebbezés lehetőségét a hivatásos állomány tagjával közölni kell. Az I. fokú FÜV bizottság döntése ellen a vizsgált személy a határozat közlésétől számított 15 napon belül, az I. fokú FÜV bizottsághoz írásban benyújtott fellebbezéssel élhet. A FÜV eljárás során az eljárás alá vont hivatásos állományú tag jogosult megismerni a róla készült FÜV dokumentációban szereplő adatait, illetve tájékoztatást kérni egészségügyi adatairól, továbbá betekinteni az egészségügyi dokumentációjába, és azokról másolatot kapni. 
6. A hivatásos és szerződéses katonai szolgálatra, valamint a katonai oktatási intézményi tanulmányokra való egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasság elbírálásáról, továbbá az egészségügyi szabadság, a szolgálatmentesség és a csökkentett napi szolgálati idő engedélyezésének szabályairól szóló 7/2006 (Ill. 21.) HM rendelet tartalmazza a katonai szolgálatra alkalmasság vizsgálatának – közte a FÜV eljárások – részletes szabályait. A pszichikai alkalmasság fogalmáról és a munkakör szerinti általános követelményekről, a 20/2002. (IV. 10.) HM rendelet is rendelkezik. 
A 7/2006 (Ill. 21.) HM rendelet szerint, ha a katona egészségi állapota (betegség, műtét, baleset következtében) olyan mértékben változott, hogy az nem felel meg a számára előírt egészségi alkalmassági követelményeknek, alkalmasságának a felülvizsgálatát kell kezdeményezni. Az alkalmasság felülvizsgálatának kezdeményezésére jogosultak körét a jogszabály taxatíve felsorolja. Jogosult többek között: a katona, a katonai szervezet alapellátást végző orvosa, az állományilletékes parancsnok, az ÁEK osztályvezető főorvosai, a honvédségi szakrendelés orvosa, a II. fokú FÜV bizottság elnöke. A felülvizsgálat lefolytatásához az állományilletékes parancsnok véleménye is szükséges. A kérelem alapján az ÁEK I. fokú FÜV bizottság elnöke intézkedik a FÜV eljárás lefolytatására. A felülvizsgálathoz ismerni kell a katona élet- és munkakörülményeit, a beosztásával együtt járó fizikai és pszichikai terheléseket, továbbá a katona korábbi teljesítőképességéhez viszonyított és a közvetlen környezet által tapasztalható változásokat.
A FÜV bizottságok három tagból állnak. Az I. fokú bizottság az ÁEK-ben és az MH HEK kijelölt alkalmasság-vizsgálatot végző egészségügyi intézetében, a II. fokú FÜV bizottság az MH HEK felülvizsgálatokat irányító szervének kijelölt osztályán működik. Ha a II. fokú FÜV bizottság olyan esetben jár el, amikor a pszichikai, illetve a fizikai alkalmasságot kell elbírálni, a bizottság tagja az osztály szakpszichológusa, illetve az MH HEK illetékes alkalmasság-vizsgálatot végző egészségügyi intézetének szakembere is. A II. fokú FÜV bizottság orvos-szakmai felügyeletét a központi FÜV bizottság elnöke (az MH főbelgyógyász, MH fősebész és MH ideg-elme főszakorvos közreműködésével) látja el, aki az MH HEK felülvizsgálatokat irányító szervének intézetvezető főorvosa (MH főszakorvosa). 
Az alkalmassági felülvizsgálatra rendelt katona a felülvizsgáló bizottság előtt személyesen köteles megjelenni kivéve, ha megjelenése (pl. betegség miatt) akadályba ütközik. A FÜV bizottság döntéséről és a jogorvoslat lehetőségéről a bizottság elnöke a katonát (jogi képviselőjét) írásban értesíti.
Az I. fokon eljáró FÜV bizottság döntése ellen a minősítés közlésétől számított 15 napon belül lehet fellebbezni, amit a minősítést meghozó FÜV bizottsághoz kell írásban benyújtani. Ezekről a katonát tájékoztatni kell. 
Az I. fokú FÜV bizottság a katona egészségi alkalmasságáról, valamint a szolgálatképességéről a következő döntéseket hozhatja:
a) „Katonai szolgálatra alkalmas” („A”),
b) „Katonai szolgálatra korlátozással alkalmas” („K”),
c) „Jelenlegi beosztásában alkalmatlan”,
d) legfeljebb 90 naptári napig tartó „egészségügyi szabadság” engedélyezése,
e) „részleges szolgálatmentesség” engedélyezése (az egyes szolgálati feladatok alóli felmentés az alkalmasság megváltoztatása nélkül, legfeljebb 180 naptári napig),
f) a „szolgálatteljesítési idő csökkentése” napi 4 vagy 6 óra időtartamra, legfeljebb 120 naptári napig. 
Az I. fokú FÜV bizottság „Katonai szolgálatra alkalmatlan” minősítést nem hozhat. Ha ez a minősítés indokolt, akkor az iratokat a II. fokú FÜV bizottsághoz kell továbbítani. Ugyanígy jár el az I. fokú FÜV bizottság a határozata elleni fellebbezés esetén is.
A II. fokú bizottság döntésében valamennyi alkalmassági fokozatot, bármely korlátozást és felmentést alkalmazhat. Az I. fokú minősítést megváltoztathatja, illetőleg újabb kivizsgálást, vagy a kivizsgálás kiegészítését rendelheti el. Jogosult továbbá: 180 naptári napig az engedélyezett egészségügyi szabadságot meghosszabbítani, 365 naptári időtartamban engedélyezni a részleges szolgálatmentességet, és 180 nap naptári időtartamig napi 6, illetve 4 órára csökkenteni a szolgálati időt. A bizottság másodfokon hozott döntése ellen további fellebbezésnek nincs helye.
A központi bizottság bírálja el a II. fokú FÜV bizottság első fokon hozott határozata elleni fellebbezéseket. Valamennyi alkalmassági fokozatot, bármely korlátozást és felmentést megállapíthat az orvosetika és orvos-szakmai ésszerűség keretein belül. E bizottság jogosult még: 180 napon túl, legfeljebb 365 naptári nap időtartamig egészségügyi szabadságot, 365 naptári nap időtartamban a napi szolgálatteljesítési idő 6, illetőleg 4 órára való csökkentését engedélyezni. Határozata ellen fellebbezni nem lehet.
A felülvizsgáló bizottságok szükség szerint, illetve – az I. fokú FÜV bizottság kivételével – az MH HEK felülvizsgálatokat irányító szervének intézetvezető főorvosa által meghatározott gyakorisággal üléseznek. A katonát a bizottság szakmai szempontból illetékes tagja megvizsgálja, a vizsgálat eredményét összeveti a FÜV táblázatban szereplő vizsgálati eredményekkel, majd a bizottság részére tájékoztatást ad a kivizsgálás eredményéről és javaslatot tesz a vizsgált katona egészségi alkalmassági fokára, egészségkárosodásának a szolgálati kötelmekkel való összefüggésére, valamint az egyéb kérdésekre (pl. egészségügyi szabadság meghosszabbítása). A bizottság szótöbbséggel határoz, de írásos különvélemény is megfogalmazható. A bizottságok határozatukat a FÜV táblázaton adják ki, amit a tagok aláírnak, és orvosi bélyegzőjükkel hitelesítenek. Alkalmatlanság megállapítása esetén a bizottság a személyügyi eljárás (nyugállományba, illetőleg tartalékos állományba helyezés) kezdetéig a katonának szükség esetén egészségügyi szolgálatmentességet engedélyez.  Ha az egészségi alkalmassági felülvizsgálat során úgy dönt a bizottság, hogy más alkalmassági fokozat megállapítása vagy a felmentések bővítése nem indokolt, erről tájékoztatni kell a katonát, a kezelőorvost és az állományilletékes parancsnokot, de FÜV táblázatot nem kell készíteni. A döntést és a fellebbezés lehetőségét a katonával írásban kell közölni. 
Ha a katona fellebbezésében minősítésének egészségkárosodás mértékére vonatkozó részét sérelmezi, szakvéleményt kell beszerezni és a másodfokú döntés beérkezéséig a FÜV eljárást szüneteltetni kell, ha az alkalmasság e nélkül nem bírálható el. A katona részére – ha azt egészségi állapota indokolja – erre az időszakra egészségügyi szabadságot kell engedélyezni.

II. A hatáskörömmel kapcsolatos alapkérdések
Az Obtv. 16. § (1) és (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból (jelzés, bejelentés vagy sajtóhír alapján) is eljárhat.
Az Obtv. záró rendelkezései pontosan meghatározzák a hatóság fogalmát. Hatóságnak kell tekinteni többek között a közigazgatási feladatot ellátó szerveket, a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szervet e jogkörében, a Magyar Honvédséget, a rendvédelmi szerveket (rendőrség, vám- és pénzügyőrség, büntetés-végrehajtási szervezet, a polgári nemzetbiztonsági szolgálat, az állami és hivatásos önkormányzati tűzoltóság, polgári védelem). 
A közszolgáltatást végző szerv fogalmát az Obtv. nem határozza meg, így azt az ombudsmani gyakorlat formálta és alakította ki. A közszolgáltatások alapvetően három formában teljesíthetőek: elláthatja azokat a közigazgatás saját maga, elláthatják közintézmények, vagy egyes közszolgáltatások ellátásával megbízhatóak a versenyszférában működő vállalkozások. Az ombudsmani gyakorlat közszolgáltatónak tekinti a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. Ennek alapján az ombudsmani gyakorlat közszolgáltatást végző szerv körébe tartozónak tekinti az egészségügyi intézményeket. 
Előzőek jelölik ki az országgyűlési biztos tevékenységének kereteit a hivatásos állományban foglalkoztatottak alkotmányos jogainak védelmében is, melyek alapján a FÜV eljárásokat elrendelő rendvédelmi, honvédelmi és nemzeti adó- és vámhivatali szervek hatóságnak, a FÜV eljárást lefolytató MH HEK és VPSZEKK – mint egészségügyi intézmények – pedig közszolgáltatást végző szervnek minősülnek az Obtv. alkalmazása tekintetében. Az országgyűlési biztos vizsgálati hatásköre tehát megállapítható a jelen vizsgálat tárgyában.
A hivatalból elrendelt ombudsmani vizsgálat megindításának indokával összefüggésben lényeges kiemelni, hogy a hivatásos állomány bármely alkotmányos joga érvényesülésének átfogó, hivatalból lefolytatott ombudsmani vizsgálata különösen megalapozott, hiszen az eljárással összefüggő egyes alapjogi aggályok a hivatásos állomány tagjának panasza alapján közvetlenül nem vagy csak kivételesen kerülhet az országgyűlési biztos látókörébe, tekintettel arra, hogy az érintett személyek jogai vállaltan ugyan, de törvény által korlátozottak. Mindemellett fontos hangsúlyozni, hogy az országgyűlési biztosnak nem feladata a megváltozott egészségi állapotú hivatásos állomány tagja FÜV bizottság által történt minősítésének megítélése. Így különösen nem az egészségi állapot minősítésének, alulminősítésének, a FÜV bizottsági eljárást kezdeményező kérelemhez csatolt egyedi orvosi dokumentációk, szakorvosi vélemények, az orvosi dokumentációkban rögzítetteken kívüli más szempontok döntésben való közrejátszásának megítélése.
Már több jelentésemben – pl. az OBH 2567/2008. számú ügyben – utaltam arra, hogy az ombudsman számára minden esetben a jogalkalmazással összefüggő alapjogi dilemmák jelentik a kiindulópontot vizsgálatai során, azonban a visszásság nem egyszer – részben vagy egészben – magára a normaszövegre vezethető vissza. Ebből a felismerésből adódóan az országgyűlési biztos számára az Obtv. 25. §-a „megnyitja a kaput” a jogszabályok és a közjogi szervezetszabályozó eszközök (ti. állami irányítás egyéb jogi eszközei) alapján fennálló jogi helyzet vizsgálatának irányába is. Az Obtv. szerint, ha az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály, vagy közjogi szervezetszabályozó eszköz fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve közjogi szervezetszabályozó eszköz kiadására jogosult szervnél a jogszabály (közjogi szervezetszabályozó eszköz) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.
A preventív jogvédelemre is hangsúlyt helyező ombudsmani gyakorlat alapján az állampolgári jogok biztosa mandátuma keretei között marad abban az esetben is, amikor az alapjogi aspektusú vizsgálathoz nélkülözhetetlen módon, hivatalbóli eljárás keretében – a konkrét alapjogsérelmek és ezen alapuló panaszok megelőzése érdekében – a jogalkalmazói tevékenység vizsgálatával szoros összefüggésben – áttekinti a releváns jogi szabályozás egyes elemeit, feltérképezi és jelzi a jogalkotó vagy az Alkotmánybíróság irányába a normaszöveggel kapcsolatos alkotmányossági aggályait. Ez egyszerre jelent felelősséget és lehetőséget, amellyel a biztosnak élnie kell. Az ombudsmani jogértelmezés ugyanis pótolhatja – a mai magyar közjogi rendszerből sajnálatos módon hiányzó – az alapjogi bíráskodás értelmező funkcióját.

III. A vizsgálat megállapításai
Vizsgálatom közvetlen célja annak megállapítása volt, hogy a hivatásos állomány alkalmassága felülvizsgálati eljárásokra vonatkozó jogi szabályozás összeegyeztethető-e a jogállamiság elvével és a jogbiztonság, valamint a diszkrimináció tilalma, illetve az egyenlő bánásmód követelményével, továbbá megállapítható-e az emberi méltósághoz, esetleg a szociális biztonsághoz való joggal összefüggő visszásság.
1. Az Alkotmánybíróság már működése első éveiben elvi éllel megállapította, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára4. Az irányadó alkotmánybírósági tézis szerint a jogállamiság elvéből adódó alapvető követelmény, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket5.
Az Alkotmánybíróság 8/2003. (III. 14.) AB határozatában a következőket is megfogalmazta: „Az Alkotmánybíróság alkotmányos követelményként megállapítja, hogy jogalkotásra csak a jogbiztonság alkotmányos elvének megfelelően kerülhet sor. A jogbiztonság elve megköveteli, hogy a jogalkotás, s ennek részeként a jogszabályok módosítása, hatályba léptetése ésszerű rendben történjék, a módosítások egyértelműen követhetőek és áttekinthetőek legyenek mind a jogalanyok, mind a jogalkalmazó szervek számára.”
A jogbiztonság alkotmányos elve tehát azt a követelményt támasztja a törvényhozással szemben, hogy megteremtse az egyes jogviszonyok stabilitásának biztosítékait. Ezért alkotmányos követelményként fogalmazódik meg a törvény alá rendeltség, a törvényesség követelménye, a törvények és más jogszabályok összhangja.
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye6.
Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint – a nemzetközi emberi jogi egyezményekkel összhangban – a tisztességes (fair) eljáráshoz való jog egy olyan abszolút minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog – az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége – szoros kapcsolatban van a tisztességes eljáráshoz való joggal.
Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése azt tartalmazza, hogy a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát, vagy jogos érdekét sérti.
Az Alkotmánybíróság szerint az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében foglalt jogorvoslathoz való jog olyan alkotmányos alapjog, amely mindenkit megillet, akinek jogát, vagy jogos érdekét a bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés érinti. A jogorvoslathoz való jog tárgyát tekintve a bírói, illetőleg a hatósági döntésekre terjed ki. A jogorvoslathoz való jog tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy, magasabb fórumhoz fordulás lehetősége. A jogorvoslathoz való jog törvényben meghatározottak szerint gyakorolható, ezért az egyes eljárásokban eltérő szabályozás lehetséges. Az érintettnek tehát minden olyan esetben, amikor azt az adott jogszabály lehetővé teszi, meg kell adni a lehetőséget arra, hogy az általa sérelmezett döntés ellen jogorvoslattal éljen. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a jogorvoslathoz való jog tényleges érvényesüléséhez a „jogorvoslás” lehetősége is szükséges, vagyis az, hogy a jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a jogsérelem orvosolhatóságát7. A jogorvoslathoz való jognak az Alkotmányban garantált alapvető joga a rendes jogorvoslatra vonatkozik8.
Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése alapján a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Az emberi méltóság az emberi élettel eleve együtt járó minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit.9
Az alapvető jogok korlátozásának alkotmányosságát az alkotmánybírósági és – ennek nyomán – az ombudsmani gyakorlat is az ún. szükségességi-arányossági teszt alkalmazásával ítéli meg. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint10 az állam akkor nyúlhat az alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvető jog vagy szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát önmagában nem elegendő, hogy az másik alapjog vagy valamely alkotmányos érték érvényesülése vagy védelme érdekében történik, hanem a korlátozásnak meg kell felelnie az arányosság követelményének, az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyenek egymással. A jogalkotó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. 
A diszkrimináció tilalmát rögzítő alkotmányi rendelkezés a jogegyenlőség követelményét rögzíti, ami azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom – mint jogalkotó és jogalkalmazó – a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni11.
A különbségtétel alkotmányosságának feltétele, hogy a jogszabály egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kezelje az érintett személyeket, és szempontjaikat azonos körültekintéssel, elfogulatlansággal mérlegelje. A megkülönböztetésnek egymással összehasonlítható alanyi körre kell vonatkoznia. Kizárja az alkotmányellenességet, ha az egyenlőtlenség a jogi konstrukciók különbözőségéből, különböző jogi helyzetekből fakad. Tehát az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott megkülönböztetési tilalom nem jelenti azt, hogy mindenfajta megkülönböztetés sérti a jogok egyenlő elosztásának alkotmányos követelményét. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni12.
2. A Hszt. a rendvédelmi szervekre, a Hjt. pedig a honvédségre vonatkozóan rendelkezik a személyi állomány által teljesített speciális közszolgálati viszonyról. Ennek szükségességét a jogalkotó azzal indokolta, hogy az állam, illetve az állampolgárok közössége a szóban forgó hivatásos állománytól az általánoshoz képest jelentősen nagyobb áldozatvállalást követel. A közszolgálat egyéb területeitől eltérően, a rendvédelmi és katonai szervezethez tartozás súlyosan korlátozza az állampolgári alapjogok gyakorlását, így különösen az élet- és testi épség megőrzéséhez, a szabadsághoz és személyi biztonsághoz, a szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely szabad megválasztásához, a szabad véleménynyilvánításhoz, a gyülekezéshez és az egyesüléshez fűződő jogot. A szolgálati viszony létesítésének feltételeként a hivatásos állomány tagjai önként lemondanak alkotmányos jogaik jelentős részének gyakorlásáról, amely saját és családjuk életvitele erőteljes korlátozását jelenti. Ezen kívül a hivatásos állomány tagjai az általánoshoz képest szigorúbb függelmi rendben és fegyelmezettséggel, fokozott pszichikai és fizikai terheléssel, áldozatvállalással szembesülnek. 
Ezekre tekintettel a rendvédelmi szervek és a honvédség hivatásos állományú tagjai szolgálati viszonyának speciális közszolgálati viszonnyá minősítését, illetve az érintettek jogainak és kötelezettségeinek az általánostól eltérő meghatározását nem tartom összeegyeztethetetlennek alapvető alkotmányos jogokkal. 
3. A hivatásos állomány tagjait terhelő fokozott követelményeket támasztó szolgálat megköveteli a hatékony kiválasztást a felvételek során. A megfelelően végrehajtott felvételi szűrés jelentős segítséget nyújthat ahhoz, hogy ne kerüljön felvételre egészségügyi szempontból alkalmatlan személy a hivatásos állományba. A jó felvételi kiválasztási rendszer segíthet abban is, hogy a későbbi kiképzéseken, felkészítéseken kevesebb legyen a sérülés, illetve a későbbi egészségkárosodás.
A hivatásos állományba kerülés folyamatának tehát jelentős lépcsőfoka az egészségi alkalmasság (alkalmatlanság!) vizsgálata, vagyis a betegségben, testi fogyatékban szenvedők kiszűrése (feltételezve ugyanis, hogy az egészségi, testi fogyatéktól mentes emberek alkalmasak a hivatásos állomány bármely tagjaként feladata ellátására). Ehhez szorosan kapcsolódnak a fizikai és a pszichikai alkalmassági vizsgálatok, melyek elkülönülnek az orvosi vizsgálatoktól. 
A szolgálati, beosztási követelmények érvényre juttatása érdekében – a vonatkozó jogszabályok alapján – tehát a személyi állomány tagja hivatásos szolgálatra való alkalmasságát – egészségi, pszichikai és fizikai állapotát – a szolgálati viszony létesítését megelőzően, de annak fennállása alatt is rendszeresen vizsgálni és véleményezni kell (a továbbiakban: alkalmassági vizsgálat). Az egészségi alkalmasságot orvos, a pszichikai alkalmasságot pszichológus, a fizikai alkalmasságot – előzetes orvosi vélemény figyelembevételével – testnevelési, vagy sportszakmai szakképesítéssel, vagy erőnléti, terhelhetőségi ismeretekkel rendelkező személy (a továbbiakban: testnevelési vagy sportszakmai szakképesítéssel rendelkező munkatárs) bírálja el. 
Az egészségi, pszichikai és fizikai alkalmasságot vizsgáló szakemberek azonban a rendvédelmi szervek esetében nem javaslatot tesznek az alkalmasságra vagy alkalmatlanságra, illetve azok változataira (fokozataira), hanem önálló, kizárólagos döntést hoznak. Ezáltal sem az állományba újonnan kerülők, sem az állományban már bent lévők minősítése nem biztosítja az alkalmasság komplex elbírálását, ami jogállamban jogbizonytalanságot idézhet elő, de sértheti a tisztességes eljáráshoz való jogot is. Ez a katonák esetében nem fordulhat elő, mivel a katona egészségi alkalmassági fokára, egészségkárosodásának a szolgálati kötelmekkel való összefüggésére a FÜV bizottság nem kizárólagos döntést hoz, hanem javaslatot tesz. A már említett diszkrimináció tilalmát rögzítő alkotmányi rendelkezés a jogegyenlőség követelményét rögzíti, ami azt jelenti, hogy az állam, mint jogalkotó és jogalkalmazó, a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni. Véleményem szerint a hivatásos állomány tagja egyenlőnek bizonyul bármely szolgálati helyen (legyen az, katonai vagy rendvédelmi szerv), mivel egymással összehasonlítható alanyi körről van szó és jogi helyzetük – egyes alkotmányos jogaik korlátozása révén – azonos. (Megjegyzem mindez nem zárja ki, hogy jogszabály egyes beosztásokra kiemelt alkalmassági követelményeket írjon elő.) Mindezekre tekintettel az, hogy a rendvédelmi szervek vonatkozásában a FÜV bizottság önálló, kizárólagos döntést hoz, katonai szervek esetében pedig javaslatot tesz, alkalmas a diszkrimináció tilalma sérelmének a megállapítására.
4. Más szempontból a szóban forgó irányadó miniszteri rendeletekben sem az egészségi, sem a pszichikai, sem a fizikai követelménycsoportokban nem ismerhetőek fel a felvétel előtti, a már állományban lévő, illetve a megváltozott egészségi állapotúakra vonatkozó eltérő alkalmassági követelmények. A hivatásos állományba jelentkező, a már állományban lévő, illetve a megváltozott egészségi állapotú személyekről azonban nem állítható, hogy egészségi, pszichikai, fizikai állapotuk azonos alkalmassági követelmények szerint megítélhető. E vonatkozásban a jogok egyenlő elosztásának alkotmányos követelménye, az emberi méltóság alapjoga nem sérülne, ha az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével eltérő alkalmassági követelményeket határozna meg a jogalkotó. A jogállamiság elve is megkövetelné, hogy az említett három csoportba sorolható személyek szóban forgó állapotvizsgálata eltérő alkalmassági követelmények szerint történjen. 
5. Valamennyi egészségi (orvosi) alkalmassági vizsgálatot/felülvizsgálatot szakorvos végez el. Azonban csak néhány esetben utalnak a vonatkozó jogszabályok foglalkozás-egészségügyi szakorvos kötelező igénybevételére, vagyis előtérbe helyezi a jogalkotó az egy-egy szakterület (pl. szemész, belgyógyász, neurológus, stb.) orvos képviselője által elvégzett vizsgálat eredményét. Úgy gondolom, hogy változtatna a mechanizmuson, ha egy részletes, foglalkozás-egészségügyi alapvizsgálat eredménye alapján járnának el az alkalmassági vizsgálatot/felülvizsgálatot végző bizottságok és csak indokolt esetben, célzottan kerülne sor egy-egy kiegészítő vizsgálatra. Ez felelne meg ugyanis a jogállamiság elvének és az egyenlő bánásmód követelményének. Amíg azonban a jelen konstrukcióban teljesülnek az alkalmassági vizsgálatok/felülvizsgálatok, e jogok sérülhetnek. 
6. A vonatkozó normákból egyértelműen következik, hogy a FÜV bizottságok az alkalmasság kérdésében döntenek (az össz-szervezeti egészségkárosodást a NRSzH orvosi bizottsága ítéli meg). A FÜV bizottságok első fokú döntése ellen fellebbezéssel lehet élni. A másodfokú döntések elleni jogorvoslat azonban kizárt, azok végrehajthatóak. Úgy gondolom ez összeegyeztethetetlen a jogállamiság elvével, hiszen komoly jelentősége van annak, hogy a felülvizsgált személyben ne merüljön fel aggály a FÜV eljárás tisztán szakmai alapon történő lefolytatásában. Az esetleges dilemma feloldására azt tartanám megoldásnak, ha a jogalkotó rendelkezne a másodfokú FÜV bizottsági döntés bíróság előtt való megtámadhatóságáról, hiszen az alkalmassági felülvizsgálat eredménye érinti a felülvizsgálat alá vont személy jogát vagy jogos érdekét. 
7. A 7/2006. (III. 21.) HM rendelet 42. § (2) bekezdése, valamint a 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet 42. § (6) bekezdése szerint a hivatásos állomány tagjának (katonának) jogszabályban meghatározott időszakra (pl. szakvélemény beszerzése, minősítés jogerőre emelkedése idejére) egészségügyi szabadságot kell engedélyezni. Ilyen szabadság engedélyezését azonban az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet nem teszi kötelezővé, illetve csak a szolgálatképtelenség megállapítására irányadó általános szabályok szerint engedélyezhető (IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet 40. § /7/ bek.). 
Alkotmányunk minden embernek veleszületett jogaként deklarálja az élethez és az emberi méltósághoz való jogot. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Ezen kívül – amiről előzőekben már volt is szó – a diszkrimináció tilalmát rögzítő alkotmányi rendelkezés értelmében az állam, mint közhatalom a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat – mint már utaltam rá, ilyennek tartom bármely hivatásos állományú személyt – indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni. A rendvédelmi, a honvédségi és a nemzeti adó- és vámhivatali szervek hivatásos állományú tagjainak egészségügyi szabadság engedélyezésére vonatkozó megkülönböztetését alkalmasnak tartom az egyenlő méltósághoz való jog és a diszkrimináció tilalma sérelme közvetlen veszélye megállapítására. 
8. Az IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet kimondja, hogy „Ha az alkalmassági vizsgálaton részt vevő személy nem ért egyet az egészségi, illetve a pszichikai alkalmasság véleményezéséről és minősítéséről hozott döntéssel, annak kézhezvételétől számított 8 napon belül fellebbezéssel élhet. … A fizikai alkalmassági vizsgálaton kapott „Fizikailag alkalmatlan” minősítéssel szemben nincs helye fellebbezésnek (33. § /1/ bek.). Amíg tehát a jogszabály biztosítja az egészségi, és a pszichikai alkalmasságról szóló döntés elleni jogorvoslat lehetőségét, addig egy esetleges fizikai alkalmatlansági (felülvizsgálati) eredmény elleni jogorvoslati lehetőségről – annak ellenére, hogy mint arra már utaltam, e döntés is érinti a hivatásos állományba jelentkező személy, vagy már annak tagja jogát vagy jogos érdekét – nem rendelkezik a jogalkotó. Ez a tisztességes eljáráshoz és a jogorvoslathoz való joggal kapcsolatos visszásságot eredményez. (Megjegyzem: sem a HM rendelet, sem a PM rendelet nem tartalmaz kizáró rendelkezést a „Fizikailag alkalmatlan” minősítéssel szembeni fellebbezés vonatkozásában).
9. A 7/2006 (III. 21.) HM rendelet, a 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet és az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet a hivatásos állományban foglalkoztatottakat nem tartja azonos helyzetben levő jogalanyoknak az alkalmassági vizsgálat/felülvizsgálat lefolytatására hatáskörrel rendelkező szervek meghatározása szempontból sem. A Vám- és Pénzügyőrség hivatásos állományába felvételre jelentkezők alkalmassági vizsgálatát ugyanis a VPSZEKK, vagyis maga a rendvédelmi szerv végzi. Az MH HEK Preventív Igazgatóság Alkalmasság-vizsgáló Intézet feladata a rendvédelmi szervek és a honvédség hivatásos állományába tartozók egészségi, pszichikai alkalmassági vizsgálatainak, ezen belül az új felvételre, a már hivatásos állományban lévők minőségileg magasabb illetve más munkakörbe, speciális beosztásba (terrorelhárító, személybiztosító stb.), külszolgálatra jelentkezők másodfokon történő elbírálása, minősítése. Az MH HEK Preventív Igazgatóság Felülvizsgáló Intézete pedig a rendvédelmi és a honvédségi szervek megváltozott egészségi állapotú hivatásos állományában lévő személyek szolgálati alkalmasságának elbírálását végzi, melyet felülvizsgálati (FÜV) eljárás kertén belül kell eldönteni. Ez a különbségtétel – jelentésem III./3., 5., 7. pontjaiban részletezett okokra visszavezethetően, hangsúlyozva azt is, hogy a nemzeti adó- és vámhivatal hivatásos állománya rendvédelmi szerv tagjának minősül – ugyancsak a jogállamiság elvével, a diszkrimináció tilalma és az egyenlő bánásmód követelményével összefüggő visszásság megállapítására alkalmas. Ehhez szorosan kapcsolódik az a körülmény, hogy a VPSZEKK Egészségügyi Szolgálat szakellátó rendszerében működő II. fokú FÜV bizottság elnökét és tagjait az országos parancsnok bízza meg (PM rendelet 31. § (2) bek.). A jogbiztonság követelményével ellentétesnek tartom azt, hogy a II. fokú FÜV bizottság összetétele szervezeten belüli – országos parancsnoki – döntés függvénye. A jogbiztonság követelményének megfelelő, elfogulatlan, objektív vizsgálódás – véleményem szerint – csak a szervezeten kívüli szervtől várható.

10. Összevetettem a Hszt., a Hjt. és a 7/2006 (III. 21.) HM rendelet, a 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet, valamint az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet egyes, vizsgálatom szempontjából lényeges szakaszait is annak megállapítása érdekében, hogy megfelelnek-e a jogállamiság, illetve a jogbiztonság követelményének. A jogbiztonság alkotmányos elve – mint arra jelentésem III./1. pontjában hivatkoztam – azt a követelményt támasztja a törvényhozással szemben, hogy megteremtse az egyes jogviszonyok stabilitásának biztosítékait. Ezért alkotmányos követelményként fogalmazódik meg a törvény alá rendeltség, a törvényesség követelménye, a törvények és más jogszabályok összhangja. 
A Hszt. 47. § (1) bekezdése szerint: „A hivatásos állomány tagja a szolgálat érdekében felmenthető és magasabb beosztásba kinevezhető, beleegyezése nélkül a szolgálati beosztásából felmenthető, és egyidejűleg azonos vagy annak megfelelő más beosztásba kinevezhető. Azonos, vagy annak megfelelő más beosztásba való kinevezés kérelemre is történhet.” Tehát a törvény alapján más beosztásba helyezésre szolgálati érdekből vagy kérelemre kerülhet sor. Ezzel szemben az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet 49. § (4) bekezdés b. pontja azt tartalmazza, hogy az állományilletékes parancsnok a FÜV határozat végrehajthatóvá válásától számított 30 napon belül intézkedik „jelenlegi beosztására alkalmatlan” döntés esetén a hivatásos állomány tagjának más beosztásba helyezésére. A miniszteri együttes rendelet értelmében tehát egészségügyi okból is lehetőség van más beosztásba helyezni az állomány tagját. A 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet ilyen rendelkezést nem tartalmaz, a 7. § (10) bekezdés mindössze arról szól, hogy „jelenlegi beosztásában/munkakörében alkalmatlan” minősítés esetén az adott beosztáson, munkakörön kívül más beosztásban, munkakörben alkalmas lehet a vizsgált személy, ezért a minősítésben meg kell határozni az egészségi állapotának megfelelő alkalmassági kategóriákat. Az alkalmassági kategórián belüli betölthető beosztást, munkakört a szervezeti egység személyügyi szerve határozza meg. 
A Hjt. 51. § (1) bekezdése szerint az állomány tagja a szolgálat érdekében felmenthető, és egyidejűleg magasabb beosztásba kinevezhető; azonos beosztásba áthelyezhető; rendelkezési állományba áthelyezhető. A (2) bekezdés alapján az azonos beosztásba való áthelyezés kérelemre is történhet. A katona szolgálati viszonya módosítására is tehát szolgálati érdekből, vagy kérelemre van lehetőség. A 7/2006. (III. 21.) HM rendelet sem ír elő további okot arra az esetre, ha a katona más beosztásba helyezését a „jelenlegi beosztásában alkalmatlan” minősítése indokolná.
A Hszt. és az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet általam említett összhangjának hiánya sérti a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményét. 
Sérül a jogbiztonság követelménye, de a diszkrimináció tilalmának sérelme is felmerül az által, hogy az 57/2009. (X. 30.) IRM-ÖM-PTNM együttes rendelet, a 7/2006. (III. 21.) HM rendelet és a 20/2008. (VI. 19.) PM rendelet nem tartalmaznak azonos rendelkezéseket (eljárási szabályokat), arra az esetre, amikor a FÜV eljárás eredménye szerint a hivatásos állomány tagjának minősítése „jelenlegi beosztásában alkalmatlan”, de más beosztásban alkalmas lehet.

IV. Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásságok megszüntetése és jövőbeni megelőzése érdekében – az Obtv. 25. §-a alapján – felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy fontolja meg a hivatásos állomány valamennyi tagja egészségi alkalmasság vizsgálata/felülvizsgálata egységes, korszerű, a személyi állomány egészségének védelmét, helyreállítását, fejlesztését támogató, az érintett szervek állománymegtartó-képességét növelő rendszerének megteremtését, megítélése módjának egységes jogszabályban való részletes kidolgozását, különös figyelemmel arra, hogy úgy a rendvédelmi, mint a honvédelmi szervek állománya jog- és életvitelbeli korlátozások mellett végzik munkájukat és élik családi életüket.
Jelentésemet tájékoztatásul megküldöm az Országgyűlés Alkotmányügyi, igazságügyi és ügyrendi bizottsága, Emberi jogi, kisebbségi, civil és vallásügyi bizottsága, Honvédelmi és rendészeti bizottsága elnökeinek és alenökeinek, a nemzetgazdasági miniszternek, a belügyminiszternek, a honvédelmi miniszternek, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal elnökének, az ÁEK főigazgatójának, a MH HEK főigazgatójának, az Alkotmányvédelmi Hivatal főigazgatójának, a bv. országos parancsnokának, az országos rendőrfőkapitánynak és az országos katasztrófavédelmi főigazgatónak.

Budapest, 2011. március 28.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Lábjegyzet
1 Lásd: Hszt. 2010. évi LVIII. törvénnyel való módosítását, mely 2010. július 6-án lépett hatályba.
2 Lásd: Hszt. 2009. évi CXLI. törvénnyel való módosítását, mely 2010. január 1-től hatályos.
3 Lásd: Ugyancsak a Hszt. 2009. évi CXLI. törvényt.
4 Lásd: 9/1992. (I. 30.) AB határozat, ABH 1992, 59, 65.
5 Lásd: 56/1991. (XI. 8.) AB határozat, ABH 1991, 454., 456.
6 Lásd: 6/1998. (III. 11.) AB határozat és 14/2004. (V. 7.) AB határozat.
7 Lásd: 23/1998. (VI. 9.) AB határozat, 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, 19/1999. (VI. 25.) AB határozat.
8 Lásd: 1319/B/1993. AB határozat, ABH 1994. 691.
9 Lásd: 64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991.
10 Lásd: 56/1994. (XI. 10.) AB határozat, ABH 1994, 312, 313.
11 Lásd: 30/1997. (IV. 29.) AB határozat
12 Lásd: 32/1991. (VI. 6.) AB határozat