Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-7316/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Dezső Adrienn
Az eljárás megindítása
Az elektronikus fizetési meghagyásos eljárással kapcsolatban hozzám forduló panaszos azt sérelmezte, hogy a Magyar Országos Közjegyzői Kamara (továbbiakban: MOKK) által működtetett elektronikus rendszer a fizetési meghagyás kibocsátása iránti kérelmen a lejárt kamat címén érvényesített követelést automatikusan tőkekövetelésnek tekinti. Ez azzal a jogkövetkezménnyel jár, hogy a lejárt kamat összegével – jelentős többletköltséget eredményezve – megemelkedik az eljárási díj alapja is, amelyet a jogosult fizet meg, majd a költséget az adósra terheli. A panasz alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének, az ebből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének a gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján, tájékoztatást kértem a Magyar Országos Közjegyzői Kamarától, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács elnökétől és a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumtól.

Érintett alkotmányos jogok és alapelvek 
–	 a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (2. § (1) „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”),

Alkalmazott jogszabályok 
–	a fizetési meghagyásos eljárásról szóló2009. évi L. törvény (továbbiakban: Fmhtv.)
–	a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: Pp.)

A megállapított tényállás
A panaszos álláspontja szerint a MOKK által működtetett elektronikus informatikai rendszer a lejárt ügyleti,- illetve késedelmi kamat címén érvényesített követelést automatikusan tőkekövetelésnek tekinti, erre tekintettel az eljárási díj alapja is megemelkedik a lejárt kamat összegével. A Kamara említett gyakorlata következtében jelentősen növekednek a jogosult által megelőlegezni szükséges és az eljárás eredményes befejezése esetén a kötelezettekre terhelt költségek. A hozzám forduló szerint az elektronikus rendszer csak akkor fogadja be a kérelmet, ha az ismertetett gyakorlat szerint a tőke mellett a lejárt kamatot is a főkövetelés rovatban tünteti fel, és megfizeti a lejárt kamattal növelt összeg után számított eljárási díjat. Az elektronikus rendszer automatizmusa azt eredményezi, hogy nincs jogorvoslati lehetősége a jogosultnak, hiszen addig nincs ügy sem, amíg a kérelem a kérdéses szempontból nem olyan, amelyet a MOKK elektronikus rendszere befogad. A panaszos megítélése szerint ellentétes tartalommal technikailag lehetetlen benyújtani a fizetési meghagyás iránti kérelmet, így nem kerülhet sor hiánypótlásra, sem a kérelem elutasítására, s ennek hiányában a jogorvoslati lehetősége sincs a kérelmezőnek. A beadványozó álláspontja szerint azzal, hogy az elektronikus fizetési meghagyásos eljárás során a félnek nincs módja arra, hogy belátása szerint ítélje meg, miszerint a kamatkövetelés a díjszámítás alapjául szolgál-e vagy sem, illetve, azzal, hogy a díjszámítás a MOKK rendszere alkalmazásával automatikusan történik, s a sémának nem megfelelő kérelem nem jelenik meg a rendszerben, sérül a jogorvoslathoz való joga. 
Sérelmezi továbbá, hogy a Kamara olyan jogellenes gyakorlatot alakított ki, mely az eljárás költségeinek indokolatlan növekedését eredményezi, ugyanakkor jelenleg nincs olyan jogi lehetőség, amely szabályszerű eljárás keretében biztosítaná a MOKK jogértelmezésének felülvizsgálatát.

A vizsgálat megállapításai
A hatáskör tekintetében
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint „Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.”. Az idézett § utal a hatóság fogalmát meghatározó rendelkezésre is, amely pozitív felsorolást ad az országgyűlési biztos eljárása során hatóságnak minősülő szervekről. A 29. § (2) bekezdése emellett meghatározza mindazon szerveket, amelyek nem minősülnek hatóságnak, és ilyenként ombudsmani eljárásban nem is vizsgálhatóak.
Az Obtv. 29. § (1) bekezdés i) pontja szerint az Obtv. alkalmazásában a közjegyző hatóság, így a közjegyzők eljárásának vizsgálatára kiterjed hatásköröm. Mindez pedig nem egyszerűen vizsgálati jogosultságot jelent, hanem – amint azt az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában is kifejtette – „az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás […] előre kiszámítható legyen. […] A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja […].” (ABH 1995, 351, 357.).
A Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium azon álláspontját, mely szerint a közjegyzők a vizsgált esetben korábbi bírósági feladatokat látnak el, ezért hatáskörének hiányában ezeket az eljárásokat az ombudsman nem vizsgálhatja, az alábbiak miatt nem fogadhattam el:
Az Obtv. egyértelműen rögzíti az országgyűlési biztos által vizsgálható, és e körbe nem tartozó szerveket, vagyis nem az egyes tevékenységek, feladat- és hatáskörök gyakorlása alapján határozza meg a biztos hatáskörét. Ezt támasztja alá az is, hogy az Obtv. kifejezett rendelkezéssel teszi az egyébként hatóságnak nem tekinthető ügyészség egyes eljárásait vizsgálhatóvá, amikor a biztos hatáskörét a nyomozást végző ügyészi szervre is kiterjeszti.
A közjegyzők azonban – noha egyes tevékenységeiket korábban a bíróságok gyakorolták – nem részesei a bírói hatalmi ágnak. Így – amellett, hogy pl. sem vagyonnyilatkozatot nem kell tenniük, sem pályaalkalmassági vizsgálaton nem esnek át – a Kjtv. 16. § (1) bekezdése szerint a közjegyzőt a miniszter nevezi ki határozatlan időre, ezzel szemben a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 1997. évi LXVII. törvény 2. § (2) bekezdése szerint a bírót a köztársasági elnök nevezi ki, és menti fel. Mindezekből következik, hogy a közjegyzői tevékenység – függetlenül az adott hatáskör korábbi címzettjétől – a végrehajtó hatalom része, melynek ellenőrzése a fékek és ellensúlyok rendszeréből következően ombudsmani vizsgálat tárgya lehet. 

Az ügy érdeme tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. [Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat.]
A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. [Vö. 6/1998 (III.11) AB határozat, 14/2004. (V.7.) AB határozat] 
Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
Az Fmhtv. szerint 1. § (1) bekezdése szerint a fizetési meghagyásos eljárás a közjegyző hatáskörébe tartozó, a pénzkövetelések érvényesítésére szolgáló egyszerűsített polgári nemperes eljárás, melyre – ha e törvény másként nem rendelkezik – a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény szabályait a polgári nemperes eljárás sajátosságaiból eredő eltérésekkel kell megfelelően alkalmazni. A fizetési meghagyásos eljárásért a MOKK részére – a MOKK rendszere üzemeltetési költségeinek, valamint a közjegyzők munkadíjának és költségeinek fedezése érdekében – e törvényben megállapított díjat (a továbbiakban: eljárási díj) kell fizetni. A MOKK részére megfizetett eljárási díj összegének legfeljebb felét a MOKK a fizetési meghagyásos eljárásban eljáró közjegyzők között az elvégzett munka arányában az igazságügyért felelős miniszter rendeletében meghatározottak szerint munkadíj és költségtérítés címén felosztja. A fennmaradó összeget a MOKK a működésére fordítja. Az eljárás során készült irat nem hiteles másolatáért a másolatot kiadó közjegyzőnek az igazságügyért felelős miniszter rendeletében meghatározott díjat (a továbbiakban: másolati díj) kell fizetni. A törvényben meghatározott eljárási díj és a fél célszerű és jóhiszemű eljárása keretében az eljárásban felmerült másolati díj az eljárási költség részét képezik. Az eljárási költség viselésére a Pp. perköltség viselésére vonatkozó rendelkezéseit megfelelően kell alkalmazni, ha e törvény másként nem rendelkezik. A fizetési meghagyásos eljárásban – a törvényben meghatározott kivételektől eltekintve – illetéket nem kell fizetni.
Az Fmhtv. 44. § (1) bekezdése szerint az eljárási díj alapja a pénzkövetelés eljárás megindításakor fennálló, járulékok nélkül számított értéke (díjalap). Ha a fél egy eljárásban egy jogviszonyból eredő több igényét vagy több jogviszonyból eredő igényeit érvényesíti, a pénzkövetelés értékének megállapításakor – a járulékok figyelmen kívül hagyásával – az előterjesztett igények együttes értékét kell figyelembe venni. A díjalap után az eljárási díj mértéke: az alapeljárásban 3%, de legalább 5000 forint és legfeljebb pedig 300.000 forint. Az alapeljárásban a díj mértéke nem lehet kevesebb annyiszor 1000 forintnál, mint ahány fél van. Az eljárási díjat a jogosult az eljárás megindításakor köteles megfizetni, kivéve, ha az eljárási díj megfizetéséről utólag kell határozni; az utóbbi esetben az eljárási díjat az viseli, akit a közjegyző, illetve a bíróság erre kötelez. Az Fmhtv. 46. § (1) bekezdése szerint a kérelem elektronikus úton történő benyújtása vagy szóbeli előterjesztése esetén a kérelem mindaddig nem rögzíthető a MOKK rendszerén, amíg annak előterjesztője díjfizetési kötelezettségének eleget nem tett.
 A Pp. 24. § (1) a pertárgy értékének megállapításánál a keresettel érvényesített követelés vagy más jog értéke irányadó. A 25. § (4) bekezdése szerint a főkövetelés járulékai (kamat, költség stb.) az érték megállapításánál figyelmen kívül maradnak.
A Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnöke válaszlevelében kifejtette, hogy az érvényesített pénzkövetelések összege átlagosan nem éri el a kettőszázezer forintot. Erre tekintettel megítélése szerint a tőkeösszeg után érvényesített lejárt ügyleti kamat esetén a MOKK-nak járó díjkülönbözet mértéke elhanyagolható. Az elnök levelében több eseti bírósági döntést hozott fel példaként, arra vonatkozóan, hogy a kölcsönszerződés esetén kikötött ügyleti kamat tőkésedik, ha azt az esedékességkor nem fizetik meg, ebben az esetben álláspontja szerint a lejárt ügyleti kamat tőkének minősülhet, és így az eljárási díj alapját képezheti.
Kifejtette továbbá, hogy az elektronikus rendszer megengedi a lejárt kamat főkövetelésként történő feltüntetését, és azt is, hogy az összegszerűen meghatározott kamatot a jogosult a kamat mezőben tüntesse fel. A rendszer lehetővé teszi azt is, hogy a jogosult jogcímenként egyszerre több kamatot tüntessen fel, egy űrlapon végtelen kamat rovatot nyithat meg a jogosult. Amennyiben a jogosult a kamat követelését főkövetelésként kívánja érvényesíteni akkor azt a főkövetelés rovatban, amennyiben kamatként kívánja érvényesíteni, azt a kamat követelés rovatban tudja feltüntetni. Előbbi esetben a rendszer a díjalapba beszámítja az összeget, utóbbi esetben értelemszerűen nem. A MOKK elnöke kifejtette azt is, hogy olyan anomáliák is megjelenhetnek amelyek a kötelezett érdekeit sérthetik. Például, ha a tőkekövetelés 1 Ft és a több tízmilliós lejárt ügyleti kamatot a jogosult nem főkövetelésként, hanem a kamat mezőben tünteti fel, úgy nem érvényesülhet az a visszatartó erő, hogy az esetleges rosszhiszemű követelés után nem 5000 Ft, hanem 300.000 Ft eljárási díjat kell fizetnie.
A közigazgatási és igazságügyi miniszter válaszlevelében tájékoztatott arról, hogy a megkeresésben felvetett jogértelmezési kérdések előtte is ismertek. Az Fmhtv. alkalmazása során felmerült értelmezési kérdésekkel kapcsolatosan a tárca év elején négyoldalú egyeztetést tartott, melyen a Legfelsőbb Bíróság, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatala, a Magyar Bankszövetség, valamint a MOKK képviselői vettek részt. A miniszter jelezte, hogy az elektronikus űrlap kitölthető oly módon is, hogy a kamatkövetelés után a rendszer informatikai automatizmusa ne számítson díjat. A MOKK ennek módjáról tájékoztatást adott az egyeztetésen, és ez a mód a bankszövetségi tagok előtt is ismert. 
A BH 1994.551. számú eseti döntés szerint „Kölcsönszerződés esetén a szerződésben kikötött üzleti kamat is „tőkésedik”, ha azt az esedékességkor nem fizetik ki. Késedelem jogkövetkezményeként az adós ügyleti kamatösszeg figyelembevételével is a speciális jogszabályokban meghatározott mértékű késedelmi kamatot köteles a kölcsönbeadónak megfizetni.” A lejárat időpontjától kezdődően az addig felgyülemlett ügyleti kamatok megfizetésével is késedelembe esik a kötelezett, és a tőkésített ügyleti kamat késedelmes kifizetése miatt is jogszerűen igényelheti a hitelező a késedelmi kamat megfizetését. Szeretném ugyanakkor felhívni a figyelmet, hogy a MOKK elnöke által hivatkozott fenti eseti döntésben az ügyleti kamat „tőkésítése” csak azt jelenti, hogy a járulékos jellegű kamattartozás fizetési késedelme esetén e tartozás után is ugyanúgy követelhető késedelmi kamat, mint ahogy a tőketartozás után is igényelhető késedelmes fizetés esetén. Álláspontom szerint a bírósági döntések csak és kizárólag a késedelmi kamatfizetés szempontjából tekintik az ügyleti kamattartozást „tőkésedőnek”. A bírósági döntések egyetlen esetben sem mondták ki, hogy a korábbi járulékos jellegű ügyleti kamat anyagi jogi jellege megváltozik, és az eredeti tőketartozásnak részévé válna csak azért, mert utána késedelmi kamatot kell fizetni.
A Pp. 24. § (1) a pertárgy értékének megállapításánál a keresettel érvényesített követelés vagy más jog értéke irányadó. A 25. § (4) bekezdése szerint a főkövetelés járulékai (kamat, költség stb.) az érték megállapításánál figyelmen kívül maradnak. A BH 1995.118 számú bírósági döntés is egyértelműen kimondja, hogy pertárgy értékének megállapításánál a kamatok – függetlenül attól, hogy ügyleti vagy késedelmi kamatról van szó – akkor sem vehetők figyelembe, ha már lejárt kamatokat kíván a jogosult érvényesíteni. Az Fmhtv. 44. § (1) bekezdése is rögzíti, hogy az eljárási díj alapja a pénzkövetelés eljárás megindításakor fennálló, járulékok nélkül számított értéke.
A fentiekre tekintettel nem tudom elfogadni a MOKK elnökének azon álláspontját, miszerint a kölcsönszerződésből eredő lejárt ügyleti kamat tőkének minősülhet és így az eljárási díj alapját képezheti az elektronikus fizetési meghagyásos eljárásban.
Tekintettel arra, hogy a panaszos és a megkeresett szervek álláspontja eltérő az elektronikus űrlap kitöltésére vonatkozóan, tesztelést végeztem a MOKK által működtetett elektronikus fizetési meghagyás kibocsátása iránti formanyomtatványon. A nyomtatvány 5. pontjában kell feltüntetni az érvényesíteni kívánt főkövetelést, mely során meg kell jelölni a követelés alapjául szolgáló jogviszonyt (pl. kölcsönszerződés), illetve az érvényesített jogot (pl. kölcsönösszeg). A főkövetelés rovat felső sorában meg kell jelölni a pénznemet, a napi árfolyamot, és ott található egy olyan rubrika, mely a követelés összegét tartalmazza kamat és költségek nélkül. A rendszer lehetőséget ad arra, hogy végtelen számú követelésrészt tüntessenek fel, így minden egyes követelésrésznél feltüntetett részösszeg automatikusan hozzáadódik a rubrika tetején lévő kamat és költségek nélküli követelés összegéhez. 
Amennyiben a jogosult lejárt ügyleti vagy késedelmi kamatot szeretne feltüntetni az elektronikus űrlapon, azt kétféleképpen teheti meg. Lehetősége van arra, hogy a főkövetelés rovatban új követelésrészt hoz létre és érvényesített jogcímként a kamatkövetelést tünteti fel, és azt egyösszegben megjelöli. Ebben az esetben, mint követelésrész – függetlenül attól, hogy kamatkövetelést érvényesítéséről van szó – automatikusan hozzáadódik a főkövetelés összegéhez, és így növeli az eljárási díj mértékét is. Másrészt lehetőség van arra is, hogy az űrlap 6. pontjában tüntesse fel a jogosult az ügyleti-, illetve késedelmi kamatként érvényesíteni kívánt összeget. Ebben az esetben azonban nem lehet egy konkrét összeget megjelölni, csupán azt, hogy mikortól számítja a jogosult a kamatot, mekkora a kamatláb, milyen a kamatperiódus és milyen összeg után kívánja a kamatot érvényesíteni. Ha a kamatot ebben a pontban tüntetjük fel, akkor nem adódik hozzá a főköveteléshez, és ezáltal nem növeli az eljárási díj mértékét sem. Arra is mód van, hogy a jogosult a már lejárt és kiszámított kamatot egyösszegben tünteti fel az űrlap 5. pontjában, a 6. pontban pedig százalékosan meghatározza, hogy a kötelezett teljesítéséig a továbbiakban milyen mértékű kamat felszámítását kéri. Ilyen esetben az egyösszegben megjelölt kamat automatikusan hozzáadódik a főköveteléshez, növelve az eljárási díj alapját, míg a 6. pontban meghatározott százalékos mértékű kamatmegjelölés nem növeli a főkövetelést. Ha a jogosult csak százalékos mértében jelöli meg, hogy – akár évekre visszamenőleg – milyen kamatot kíván érvényesíteni, akkor a kötelezett, aki kézhez kapja a közjegyző által kiállított fizetési meghagyást, nem fogja tudni, hogy ténylegesen mekkora kamatot kell megfizetnie, csupán százalékos mértékeket, kamatperiódusokat fog látni. 
A jogszabály egyértelműen rögzíti, hogy az eljárási díj alapja a pénzkövetelés eljárás megindításakor fennálló, járulékok nélkül számított értéke. Az elektronikus űrlap azonban hozzászámítja az eljárási díjba a kamatot, ha azt a jogosult egyösszegben kívánja feltüntetni. A kialakított rendszer tehát nem teszi lehetővé, hogy a jogosult saját belátása szerint ítélje meg, hogy az érvényesíteni kívánt követelés vagy annak valamely része a díjszámítás alapjául szolgál-e vagy sem.
Álláspontom szerint MOKK által működtetett informatikai rendszer, illetve az elektronikus űrlap nem alkalmas annak biztosítására, hogy a jogosult által feltüntetett kamat illetve egyéb költség az Fmhtv. 44. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően ne képezze az eljárási díj alapját. A fentiekre tekintettel megállapítottam, a MOKK által működtetett elektronikus rendszer nem minden esetben biztosítja, hogy az eljárási díj alapja a pénzkövetelés járulékok nélkül számított tiszta értéke legyen, így a Kamara eljárásába – jogszabályi felhatalmazás hiányában – indokolatlan többletköltséget okozva sérti jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság elvét, és az annak részét képező tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben is visszásságot idéz elő.
A fizetési meghagyásos eljárást érintő vizsgálatom során az alábbi gyakorlati problémákkal is szembesültem: Az ellentmondás folytán perré alakuló eljárásban problémát jelent, hogy az aktanyomat megérkezik a bírósághoz a közjegyzőtől, azonban az előkészítő irat benyújtására felhívó végzés átvételét igazoló tértivevény nem. Ennek hiányában a bíróság nem tud meggyőzödni arról, hogy az időközben beérkező előszítő iratot határidőben, vagy azon túl nyújtották be. 
Rendszeresen előfordul, hogy a közjegyző által az előkészítő irat benyújtására és a peres illeték kiszabására tett felhívások nem tartalmazzák, hogy milyen összegű illeték lerovására köteles a felperes. 
Szintén problémaként jelentkezik, hogy a közjegyzők sokszor nem a hatáskörrel és illetékességel rendelkező bírósághoz továbbítják az aktanyomatot, illetve azt késve teszik meg, ezért gyakran fordul elő, hogy a felperes előkészítő irata hamarabb érkezik meg a bíróságra, mint az aktanyomat, így ezekben az ügyekben a bíróság nem tud intézkedni.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása és jövőbeni megelőzése érdekében, az Obtv. 21. §-a alapján, felkérem a Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnökét, hogy kezdeményezze a Kamara által működtetett elektronikus rendszer olyan átalakítását, melynek eredményeként az a fizetési meghagyás kibocsátása iránti kérelmen – mellékkövetelésként érvényesíteni kívánt – kamat címén feltüntetett összeg után nem számít fel automatikusan eljárási díjat. 
Az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felkérem, hogy fordítson kiemelt figyelmet a vizsgálatom során feltárt és a jelentésemben hivatkozott gyakorlati problémák mielőbbi megszüntetésére.

Budapest, 2011. június 27.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.