Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-6462/2010. számú ügyben
(Előzményi ügy: AJB-5337/2009)

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben fogva tartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy a befogadását követően – súlyos mozgáskorlátozott állapota ellenére – IV-es biztonsági csoportba sorolták, amit folyamatosan fenntartanak. 
Kifogásolta azt is, hogy 2009. június 23-án reggel – a korábbi előállításaitól eltérően – nem „kisrabóval”, hanem nagy rabszállító járművel vitték a Fővárosi Bv. Intézet III. objektumából az I. objektumba. A nagy rabszállítóban viszont nincs felszerelve biztonsági öv, így – mivel a keze meg van bilincselve – nem tud kapaszkodni. A szállítás módja ellen tiltakozva passzív ellenállást tanúsított. Az előállítására végül sor került, de a bíró – a panaszos beszámolóját követően – elnapolta a tárgyalást.
A panaszos sérelmezte továbbá, hogy utasítás megtagadása miatt fegyelmi eljárást indítottak ellene, és háromhavi kiétkezés-csökkentéssel sújtották. Az embertelen, megalázó bánásmód miatt július 22-én panaszt tett a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságán.
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/.);
Élethez, emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/.);
Kínzás, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alk. 54. § /2/.);
A diszkrimináció tilalma és az esélyegyenlőség elve (Alk. 70/A. §);

Megállapított tényállás
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján az alábbiakat állapítottam meg: 
I. A IV. biztonsági csoportba sorolt, kerekesszéket használó panaszost 2006. december 15-én helyezték el a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön mozgáskorlátozott fogvatartottak számára speciálisan kialakított egyszemélyes zárkájában. 
A panaszos IV. biztonsági csoportba sorolását a befogadási és foglalkoztatási bizottsága 2009. január 28-án megvizsgálta, és azt a többletinformációs bejegyzéseire tekintettel továbbra is fenntartotta. A fogvatartott a döntés ellen panasszal élt, mert a magatartásával az intézetben nem volt probléma, fenyíteni nem kellett, ugyanakkor többször is kapott jutalmat. Álláspontja szerint 100%-os rokkantsága miatt nem jelenthet olyan biztonsági kockázatot, amely indokolhatná a IV. biztonsági csoportba sorolásának fenntartását. Kifogásolta, hogy közösségi programokon nem vehet részt, a könyvtárba sem juthat el. A biztonsági osztályvezető a „többletinformációs feljegyzések” alapján javasolta a panasz elutasítását, a parancsnokhelyettes pedig 2009. február 3-án a panaszt elutasította. 
2009. március 20-án a fogvatartott nevelési anyagának tanulmányozására irányuló kérelmét – az 1995. évi CVII. törvény 30. § (2) bekezdése alapján – elutasították. A befogadási bizottság 2009. április 29-én – többletinformációs bejegyzésre tekintettel – ismételten fenntartotta a fogvatartott IV. biztonsági csoportba sorolását. A panaszát május 12-én azzal a megjegyzéssel utasították el, hogy a „vezető nevelővel való személyes konzultáció alapján javasolják a biztonsági csoport fenntartását”. A panaszost időközben, 2009. október 28-án III. biztonsági csoportba sorolták, amit azóta is fenntartanak.
II. 2009. június 23-án a panaszost a Pest Megyei Bíróságra, tárgyalásra kellett előállítani, ezért június 22-én a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönből a Fővárosi Bv. Intézet III. objektumába szállították.1 Június 23-án reggel – egy 38 fős szállítójárműben – a III. objektumból (Venyige utca/Maglódi út) az I. objektumba (Markó utca) akarták szállítani a panaszost, hogy a Thököly úti bíróságra előállítsák. 
A fogvatartott június 26-án, a III. objektumban készült meghallgatási jegyzőkönyvben elmondta, hogy korábban minden esetben célszállítással történt a bíróságra való előállítása, ezért – mikor észlelte, hogy ezúttal nem célszállítással viszik – jelezte, hogy ez a szállító jármű nem biztonságos számára (nincs felszerelve biztonsági övvel). Mivel az illetékesek figyelmének felhívása hiábavalónak bizonyult, a panaszos utolsó lehetőségként félmeztelenre vetkőzött (levette az ingét) és nem hajtotta a kerekesszékét. „Embertelen és megalázó módon szállították át a Markóba, sáros fémpadlón, félmeztelenül vonszolt be négy fogvatartott az egyes fakkba.” Állítása szerint kétszer leejtették, mert az esőtől vizes lett a felsőteste, majd a fémpadlóra fektették, de a kinyújtott lábai nem fértek be a fakkba, ezért az ajtót rányomták a lábaira, és így „magzatpózban” szállították a Markó utcába.
A fogvatartott panasza nyomán, az országos parancsnok utasítására az intézetparancsnok helyettese megvizsgálta a szállítás és előállítás körülményeit. Jelentése szerint a III. objektumban a panaszos felszállásában három, munkára kivonuló fogvatartott segített, majd a szállító jármű egyszemélyes fakkjában ülő helyzetben helyezték el úgy, hogy „testtartása a szállítás közben stabil maradjon”, illetve a levetett felsőruházatát is a testére tették. A fogvatartott állítását, miszerint félmeztelenül, „magzatpózban” szállították, - a beérkezett jelentések alapján – nem tartotta igazolhatónak.2
A biztonsági tiszt augusztus 15-i jelentése ugyanakkor csak azt tartalmazta, hogy a fogvatartott ingét a felső testére terítették, majd a földszinten várakozó dolgozó fogvatartottak közül 3-4 főt kiválasztottak, akik megfelelő fizikummal rendelkeztek. „Ők kitolták a fogvatartottat a szállító járműhöz, felsegítették, majd esemény nélkül útba indultak.” A fogvatartottat egyébként mindig fel kell segíteni a járműre, mivel erre önerőből nem képes. A fogvatartottal szemben az eset miatt fegyelmi lapot állítottak ki. 
Az I. objektumban a panaszost ugyanígy levonszolták a buszról, és az orvosi rendelőben látleletet vettek fel a sérüléseiről. Az orvosi látlelet szerint a fogvatartott a bal vállízületén, a jobb felkarján és a fenekén hámsérülés látható, melyek gyógytartama előreláthatólag 3 nap. A panaszos szerint az orvos először azt mondta, hogy a panaszos nem előállítható, és két nyugtatót adott neki, majd a biztonsági osztályvezetővel való beszélgetést követően közölte a fogvatartottal, hogy előállítható.3 Az osztályvezető felszólította a panaszost, hogy öltözzön fel, különben testi kényszert alkalmaznak vele szemben, de a fogvatartott a szállítás módja miatt továbbra is passzív ellenállást tanúsított, ezért két felügyelő megfogta, a szakápoló pedig ráadta az ingét, majd a kerekesszék háttámlájához öv-bilincselték. A kényszerintézkedés (testi kényszer) nem okozott személyi sérülést; alkalmazását az intézetparancsnok június 24-én kelt határozatában jogszerűnek minősítette. A panaszost 30 perc késéssel állították elő a Pest Megyei Bíróságra, ahol előadta a vele történteket, mire a bíró a tárgyalást elnapolta. Az orvos augusztus 13-i feljegyzése szerint a vizsgálata eredményét, orvosi véleményét senki nem befolyásolta. 
A III. objektumban tanúsított passzív ellenállása miatt fegyelmi lapot állítottak ki a fogvatartottal szemben. Első fokon június 26-án, másodfokon június 29-én háromhavi 50%-os kiétkezés-csökkentéssel sújtották. Felhívták a figyelmét, hogy amennyiben sérelmesnek tart egy intézkedést, akkor élhet az utólagos panasz lehetőségével, azonban a kapott utasítást végre kell hajtania, mert a megtagadásával fegyelemsértést követ el.
A parancsnok-helyettes a lefolytatott vizsgálatot követően megállapította, hogy a fogvatartott szállítását – az intézet szállítási kapacitásának függvényében – a jogszabályi előírásoknak megfelelően hajtották végre. Az intézet nem rendelkezett olyan, a célszállításra vonatkozó dokumentációval, amelyre a fogvatartott hivatkozott. A biztonsági osztályvezető nem adott és nem is adhatott utasítást a fogvatartott orvosi diagnózisának megváltoztatására. Az orvos hivatásához méltó magatartást tanúsított, amikor megállapította, hogy a fogvatartott egészségügyi szempontból előállítható. A fogvatartott a fegyelmi határozat kihirdetését követően aláírásával tudomásul vette a fenyítést, ami ellen nincs helye fellebbezésnek (jogerős). A rendelkezésre álló adatok alapján a fogvatartott vélhetően mindent megkísérelt annak érdekében, hogy meghiúsuljon a tárgyalásra történő előállítása, ezért a parancsnok-helyettes a panasz elutasítását javasolta. Az érintett állomány vezetőinek meghatározta, hogy tegyék oktatás tárgyává a fogvatartottak szállításának, bánásmódjának, előállításának módszertanát. 
Az országos parancsnok biztonsági és fogvatartási helyettese 2009. szeptember 7-én kelt levelében tájékoztatta a fogvatartottat a panasz kivizsgálásának eredményéről. Megállapította, hogy a Fővárosi Bv. Intézetben testi kényszert alkalmaztak vele szemben, ami sérülést nem okozott. A kényszerítő eszköz alkalmazását jogszerűnek minősítő határozatot kézbesítették a számára, ellene nem tett panaszt.
A Fővárosi Bv. Intézetben készült orvosi látlelet 3 napon belül gyógyuló, felületes sérüléseket rögzített. A vizsgálatot végző orvost véleményében senki nem befolyásolta, pressziót nem gyakoroltak rá. A BVOP Igazgatási Osztályának 2006. november 22-i levele értelmében a célszállítását nem engedélyezték.
A rendelkezésre álló dokumentumok elemzését követően – figyelembe véve azt a tényt is, hogy a merevlemezes videotechnikai rendszer rögzítésének időkorlátai végesek, és ebből kifolyólag képfelvétel nem áll rendelkezésre – nem állapítható meg az, hogy a bv. intézet a szállítás, előállítás során embertelen, megalázó bánásmódot tanúsított volna.
Megkeresésem alapján a bv. országos parancsnoka általánosságban az alábbiakról tájékoztatott: A mozgássérült panaszos a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben speciális zárkában van elhelyezve. Szállításakor a zárkából történik a mozgatása, vagyis nem kerül szállító zárkába. Szállítása idejére csak a legszükségesebb személyes tárgyait viszi magával, a többi eszköz intézetparancsnoki engedéllyel a zárkájában marad. Központi rendelkezés alapján minden esetben a Fővárosi Bv. Intézet III. számú objektumába szállítják át. A szállító gépjárműben egyszemélyes fakkot alakítottak ki, ahol három pontos biztonsági övvel rögzítik a fogvatartottat. A járműre való fel- és leszállásánál a felügyeleten kívül minden esetben egy erre a feladatra külön kijelölt fogvatartott segédkezik. A személyi állomány mind a mozgatásakor, mind a mozgáskorlátozó eszköz alkalmazásakor tekintettel van az elítélt helyzetére.
Ez az általános leírás a panaszosnak a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönből a Fővárosi Bv. Intézetbe való szállítására vonatkozik, amit a beadványában nem sérelmezett.

A vizsgálat megállapításai
I. Az Emberi Jogok Európai Bírósága – a panaszos kérelme alapján indult eljárásban – 2010. május 20-án meghozott ítéletében hivatkozott a Kínzás és Embertelen vagy Megalázó Büntetések vagy Bánásmód Megelőzésére Létrehozott Európai Bizottság (CPT) 1999. decemberi és 2005 márciusi, magyarországi látogatását követően tett jelentéseire, melyekben megállapították, hogy a biztonsági csoportba sorolás indokairól a fogvatartottakat nem tájékoztatják megfelelően, illetve a IV. biztonsági csoportba sorolás fenntartása gyakran történeti okok (a jóval korábban elkövetett bűncselekmény erőszakos jellege), nem pedig a fogvatartott bv. intézetben tanúsított magatartása alapján történik. Felhívták a magyar kormányt, hogy hajtsák végre a fogvatartottak tájékoztatására, a jogorvoslat biztosítására és a biztonsági csoportba sorolás „finomítására” vonatkozó javaslatokat.
Az elítéltek biztonsági csoportba sorolása a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 42. §-ában meghatározott szempontok alapján történik: Az elítéltet a befogadási bizottság – a fogvatartás biztonságára való veszélyesség növekvő mértéke szerint – az I., a II., a III., illetve a IV. biztonsági csoportba sorolja.
A biztonsági csoportba való besorolásnál az elkövetett bűncselekményt (annak jellegét és körülményeit), a szabadságvesztés időtartamát és végrehajtási fokozatát, a részben felfüggesztett szabadságvesztésre ítélés tényét, a szabadságvesztésből még le nem töltött időt, a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének az időpontját; az elítélt személyiségét, előéletét, egészségi és fizikai állapotát, kapcsolattartását; új büntetőeljárás indítása esetén az ennek alapjául szolgáló magatartás jellegét és körülményeit; az intézet, illetve a foglalkoztatás biztonsági szempontú sajátosságait kell figyelembe venni (42. § (2) bek.).
A fogvatartotti alrendszerben az egyes fogvatartottra vonatkozó adatbázis „többletinformáció” adatmező vezetésére kiadott, 1-1/28/1999. OP intézkedés melléklete a különböző döntések – így a biztonsági csoportba sorolás – előkészítésére további szempontokat határoz meg: 
– különösen kiemelkedő súlyú vagy elkövetési módon végrehajtott bűncselekmény szereplője, – egyéb információkból ismerten szervezett bűnözői kör tagja, 
– fogva tartás alatt (akár az intézetben, akár eltávozás alkalmával) újabb bűncselekményt követett el, – fogva tartása során (vagy megelőzően bv. intézetből, rendőrségről) szökött, illetve szökést kísérelt meg, 
– fogvatartott társaitól valamilyen okokból veszélyeztetett lehet, 
– fegyveres erő, illetve rendvédelmi szerv tagja volt, 
– igazságszolgáltatásban, államigazgatásban tevékenységet folytatott személy, 
– nyilvánosság előtt, közvéleményben közismert személy, bűnügye nagy sajtónyilvánosságot kapott, 
– a büntetés-végrehajtási intézetben rendkívüli esemény okozója vagy részvevője volt. 
A biztonsági csoportba sorolás indokát gyakran – mint a panaszos esetében is – az ún. „többletinformációk” jelentik, amiről a fogvatartottakat rendszerint nem tájékoztatják.4
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának 2006-os ajánlása az Európai Börtönszabályokról alapvetően két biztonsági (security és safety) szempont vizsgálatát tartja szükségesnek a befogadás során: a szökés veszélye (egyedül vagy külső segítséggel), illetve tényleges szökés esetén a közösségre jelentett veszély; valamint a bv. intézetben másokra (fogvatartott társakra, személyzetre) vagy önmagára jelentett veszély (51. és 52. pont). Minden fogvatartottat a szökés veszélyéből fakadó biztonsági kockázat szintjének megfelelő feltételek között kell fogva tartani (51.4. pont).

Az elítélt biztonsági csoportba sorolását a IV. biztonsági csoportba soroltaknál a befogadási bizottság legalább három hónaponként felülvizsgálja (43. § (1) bek.). 
A hivatkozott IM rendelet 44. § (1) bekezdése kimondja: „A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.”
A IV. biztonsági csoportba sorolás azonban érintheti az elítélt törvényben meghatározott jogait is, hiszen az 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 36. § (1) bek. m) pontja értelmében az elítélt jogosult a bv. intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére. A IV. biztonsági csoportba sorolt elítéltek ugyanakkor a közösségi programokból általában ki vannak zárva, ezáltal az intézet művelődési és sportolási lehetőségeit nem tudják igénybe venni.5
A panaszos számára a IV. biztonsági csoportba sorolás szintén komoly – a testi épségét veszélyeztető – hátrányt jelentett a szállítása során, mivel a mozgáskorlátozó eszközök alkalmazása miatt nem tudott kapaszkodni.
A hivatkozott IM rendelet 44. § (2) bekezdése rögzíti: „A biztonsági csoportba való besorolás indokairól az elítélt csak akkor tájékoztatható, ha a tájékoztatás a fogvatartás biztonságát nem veszélyezteti.”
A 42. § (2) bekezdésében felsorolt, a besorolás alapjául szolgáló tényezők közül egyedül az intézet (a foglalkoztatás) biztonsági szempontú sajátosságai tartozhatnak ide (hiszen a többiről a fogvatartottnak is tudomása van). 
Az 1995. évi CVII. törvény 30. § (3) bekezdése szerint „nem hozható a fogvatartott tudomására a fogvatartás biztonságát érintő azon adat, mely olyan intézkedéssel kapcsolatban keletkezett, amelyet a fogvatartott törvényi rendelkezés következtében eltűrni köteles. A fogvatartott szabadulásakor a minősített adat kivételével - kérésére - ezeket az adatokat is megismerheti.”
A panaszos iratbetekintési kérelmét erre hivatkozva utasították el, a biztonsági csoportba sorolását pedig a meg nem jelölt többletinformáció(k) alapján tartották fenn.
Mindezekre tekintettel vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a panaszos biztonsági csoportba sorolásának okára vonatkozó tájékoztatás hiánya visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben. A jogorvoslat ugyan biztosított a döntés ellen, de a valós indokok ismeretének hiányában formálisnak tekinthető.
II. A panaszos kérelme alapján az Emberi Jogok Európai Bírósága ítéletében – a panaszos 2006-os szállításaival kapcsolatban – hangsúlyozta, hogy különösen sajnálatosnak tartja azt a gyakorlatot, hogy a kérelmezőt a padlón vonszolva tették be a szállító járműbe, és vették ki onnan, és hogy a mozgó járműben rögzítetlenül hagyták a kerekesszéket.6 A Bíróság észrevételezte, hogy a kérelmező IV. biztonsági csoportba sorolása és az ebből következő bilincselés csak súlyosbította a megpróbáltatásait. (A Bíróság ezzel kapcsolatban utalt a CPT észrevételeire.) A Bíróság a panaszost a Szegedi Fegyház és Börtönben ért további atrocitásokat is értékelve összességében megállapította az Emberi Jogok és Alapvető Szabadságok Védelméről szóló Egyezmény 3. cikkének – a kínzás, vagy embertelen, megalázó bánásmód tilalmának – sérelmét. 
A panaszost állítása szerint 2009. június 23-án ismételten embertelen, megalázó körülmények között szállították a Fővárosi Bv. Intézet III. objektumából az I. objektumba,7 ezért panaszt tett a BVOP-n.
A parancsnok-helyettes vizsgálati jelentése egyáltalán nem tért ki a fogvatartott ellenállásának okára, miszerint a gépjármű nem volt felszerelve biztonsági övvel, és azért nem akart beszállni, mert nem tudott volna kapaszkodni. A panaszos – a jelentésben foglaltakkal ellentétben – nem a tárgyalásra való előállítását, hanem a biztonsági öv nélküli járműben való szállítását akarta meghiúsítani. Az orvosi látleletben megállapított sérülést a jelentés meg sem említette, keletkezésének okát nem vizsgálta. 
Az országos parancsnok helyettese a panaszosnak írt levelében szintén nem említette meg a biztonsági övvel kapcsolatos alapvető kifogást, noha az a panaszos szállításával összefüggésben már 2006-ban is felmerült. A levél utalt ugyan a panaszos sérüléseire, de a keletkezésének körülményeit nem tárta fel.
Mindkét dokumentum kitért viszont arra, hogy az I. objektumban jogszerűen alkalmazták vele szemben a testi kényszert, ami sérülést nem okozott. A III. objektumban ugyanakkor – a felügyelet utasítására – más fogvatartottak alkalmaztak a panaszossal szemben „testi kényszert” (megfogás, vonszolás), melynek eredményeként vagy/és a szállítás következtében a fogvatartotton sérülések keletkeztek.
Álláspontom szerint a felügyelet utasítására a fogvatartottak által alkalmazott „testi kényszer” semmilyen körülmények között sem fogadható el. A panaszos célszállítását valóban nem engedélyezték, ugyanakkor a biztonságos körülmények között való szállítását biztosítani kellett volna.8
A 2007. évi XCII. törvény kihirdette a fogyatékossággal élők jogairól szóló Egyezményt és az ahhoz kapcsolódó Fakultatív jegyzőkönyvet. A személy szabadságáról és biztonságáról szóló 14. cikk 2. pontja szerint „a részes államok biztosítják, hogy amennyiben valamely eljárásban fogyatékossággal élő személyeket megfosztanak szabadságuktól, a nemzetközi emberi joggal összhangban másokkal azonos alapon jogosultak garanciákra, továbbá a jelen Egyezmény célkitűzéseinek és elveinek megfelelő elbánásban részesülnek, beleértve az ésszerű alkalmazkodásról szóló rendelkezést is.”9
Mindezekre tekintettel vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a Fővárosi Bv. Intézet eljárása a panaszos szállítása kapcsán súlyos visszásságot okozott az emberi méltósághoz való jogával és az esélyegyenlőség elvével összefüggésben. 

Intézkedések
I. Álláspontom szerint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság a jogi szabályozásra vezethető vissza, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 25. §-a alapján javaslom a közigazgatási és igazságügyi miniszternek, hogy – a CPT jelentéseiben tett megállapításokra is figyelemmel – fontolja meg a biztonsági csoportba sorolással kapcsolatos rendelkezések felülvizsgálatát, különös tekintettel a fogvatartottak megfelelő tájékoztatására.
II. Az emberi méltósághoz való joggal összefüggő visszásság jövőbeni megelőzése érdekében – az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján – ajánlást teszek a bv. országos parancsnokának, hogy a panaszos szállítása a jövőben kizárólag biztonsági övvel felszerelt járművel történjen, valamint fogvatartottaknak ne adjanak utasítást más fogvatartott passzív ellenállásának megtörésére. 

Budapest, 2010. október 14.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: 
1. Az alkalmazott jogszabályok

2007. évi XCII. törvény a fogyatékossággal élők jogairól szóló Egyezmény és az ahhoz kapcsolódó Fakultatív jegyzőkönyv kihirdetéséről:
2. cikk: A jelen Egyezmény alkalmazásában:
Az „ésszerű alkalmazkodás” az elengedhetetlen és megfelelő módosításokat és változtatásokat jelenti, amelyek nem jelentenek aránytalan és indokolatlan terhet, és adott esetben szükségesek, hogy biztosítsák a fogyatékossággal élő személy alapvető emberi jogainak és szabadságainak a mindenkit megillető, egyenlő mértékű élvezetét és gyakorlását;
14. cikk: A személy szabadsága és biztonsága
2. A részes államok biztosítják, hogy amennyiben valamely eljárásban fogyatékossággal élő személyeket megfosztanak szabadságuktól, a nemzetközi emberi joggal összhangban másokkal azonos alapon jogosultak garanciákra, továbbá a jelen Egyezmény célkitűzéseinek és elveinek megfelelő elbánásban részesülnek, beleértve az ésszerű alkalmazkodásról szóló rendelkezést is.

1995. évi CVII. törvény a büntetés-végrehajtási szervezetről:
16. § (1) A kényszerítő eszköz alkalmazására az érintettet - ha az eset körülményei lehetővé teszik - előzetesen figyelmeztetni kell.
(2) Kényszerítő eszköz nem alkalmazható a magatehetetlen személlyel szemben - továbbá a testi kényszer és a bilincs kivételével - a terhes nővel és a gyermekkorú személlyel szemben, ha e körülményekről az intézkedőnek tudomása van, vagy azok számára nyilvánvalóan felismerhetők.
(4) Nincs helye kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört vagy az intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
(5) A kényszerítő eszköz alkalmazását a szolgálati elöljárónak haladéktalanul jelenteni kell.
(6) A kényszerítő eszköz alkalmazásának a jogszerűségét a bv. szerv parancsnoka köteles megvizsgálni, majd álláspontjáról a kényszerítő eszköz alkalmazásától számított nyolc napon belül értesíti azt, akivel szemben a kényszerítő eszközt alkalmazták. Ha a kényszerítő eszközt a bv. szerv parancsnokának az utasítására alkalmazták, annak jogszerűségéről az országos parancsnok foglal állást.
30. § (2) A fogvatartott a róla nyilvántartott adatokat - a (3) bekezdésben foglalt kivételekkel - megismerheti, kérheti a téves adatok kijavítását és a jogellenesen nyilvántartott adatok törlését. A fogvatartott ilyen kérelmét teljesíteni kell.
(3) Nem hozható a fogvatartott tudomására a fogvatartás biztonságát érintő azon adat, mely olyan intézkedéssel kapcsolatban keletkezett, amelyet a fogvatartott törvényi rendelkezés következtében eltűrni köteles. A fogvatartott szabadulásakor a minősített adat kivételével - kérésére - ezeket az adatokat is megismerheti.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
21. § (1) Az elítélt emberi méltóságát tiszteletben kell tartani, nem lehet őt kínzásnak alávetni, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódban részesíteni, rajta orvosi kísérletet vagy a beleegyezése nélkül tudományos vizsgálatot vagy kísérletet végezni.
33. § (1) Az elítélt köteles - különösen -
b) eltűrni a más nemű és más fokozatú elítéltektől való elkülönítést, az életkori, kriminológiai, biztonsági, nevelési és egészségügyi szempontok szerinti csoportba sorolását;
c) a büntetés-végrehajtás rendjét, biztonsági és higiéniai követelményeit megtartani, a kapott utasításokat teljesíteni;
(4) A büntetés-végrehajtás rendjét sértő cselekmény, illetőleg bűncselekmény megelőzése és megakadályozása érdekében az elítélt - a testüregekre is kiterjedően - megmotozható, személyes használati tárgyai és ruházata átvizsgálhatók, vele szemben mozgáskorlátozó eszköz alkalmazható, biztonsági okból elkülöníthető (a továbbiakban együtt: biztonsági intézkedések), illetve az elítélttel szemben külön törvényben meghatározott esetben és módon kényszerítő eszközök alkalmazhatók.[...]Mozgáskorlátozó eszközként - testi sérüléssel nem járó módon - bilincs (rögzítő övvel vagy anélkül), vezető bilincs vagy a végtag rögzítésére alkalmas más eszköz az intézkedésre okot adó körülmény megszűnésig, de folyamatosan legfeljebb tizenkét óra tartamban alkalmazható, ha az elítélt egészségi állapota ezt megengedi.
36. § (1) Az elítélt jogosult
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
42. § (1) A büntetésvégrehajtás rendjét vétkesen megsértő elítélttel szemben - nevelése, valamint a büntetésvégrehajtás rendjének biztosítása érdekében - a következő fenyítések alkalmazhatók:
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése,
(2) A személyes szükségletekre fordítható összeg hat hónapig terjedő időre, legfeljebb ötven százalékkal csökkenthető.

5/1998. (III. 6.) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról:
13. § (1) A beteg fogvatartottat - egészségi állapotától függően - elsősorban mentő- vagy betegszállító gépkocsival kell szállítani.
(2) Amennyiben a fogvatartott egészségi állapota megengedi, a szállításra - az orvos előírásait figyelembe véve - a bv. intézet szállító járműve is igénybe vehető.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól: 
42. § (1) Az elítéltet a befogadási bizottság a fogvatartás biztonságára való veszélyesség növekvő mértéke szerint az I., a II., a III., illetve a IV. biztonsági csoportba sorolja.
(2) A biztonsági csoportba való besorolásnál
a) az elkövetett bűncselekményt (annak jellegét és körülményeit), a szabadságvesztés időtartamát és végrehajtási fokozatát, a részben felfüggesztett szabadságvesztésre ítélés tényét, a szabadságvesztésből még le nem töltött időt, a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének az időpontját,
b) az elítélt személyiségét, előéletét, egészségi és fizikai állapotát, kapcsolattartását,
 c) új büntetőeljárás indítása esetén az ennek alapjául szolgáló magatartás jellegét és körülményeit,
d) az intézet, illetve a foglalkoztatás biztonsági szempontú sajátosságait
kell figyelembe venni.
(3) A (2) bekezdésben foglalt szempontok értékelése alapján
a) az I. biztonsági csoportba lehet besorolni azt az elítéltet, aki az intézet rendjét várhatóan betartja, szökésétől vagy más bűncselekmény elkövetésétől nem kell tartani, és a biztonságos fogvatartás általában ellenőrzéssel is biztosítható;
b) a II. biztonsági csoportba lehet besorolni az elítéltet, ha arra lehet következtetni, hogy veszélyeztetheti az intézet rendjét, a biztonságos fogvatartás azonban felügyelettel vagy ellenőrzéssel is biztosítható;
c) a III. biztonsági csoportba az elítélt akkor sorolható, ha arra lehet következtetni, hogy az intézet rendjével tudatosan szembehelyezkedik, és a biztonságos fogvatartás csak őrzéssel vagy felügyelettel biztosítható;
d) a IV. biztonsági csoportba kell besorolni azt az elítéltet, akinél alapos okkal arra lehet következtetni, hogy az intézet rendjét súlyosan sértő cselekményt, szökést, a saját vagy mások életét, testi épségét sértő vagy veszélyeztető magatartást fog tanúsítani, illetve ilyen cselekményt már elkövetett, és a biztonságos fogvatartás csak őrzéssel, kivételesen felügyelettel biztosítható.
43. § (1) Az elítélt biztonsági csoportba sorolását legalább évenként, a III. biztonsági csoportba soroltaknál legalább hat hónaponként, a IV. biztonsági csoportba soroltaknál legalább három hónaponként a befogadási bizottság felülvizsgálja.
(2) A besorolás alapjául szolgáló körülmények változása esetén a befogadási bizottság - halaszthatatlan esetben a parancsnok - az elítélt biztonsági csoportját az (1) bekezdés szerinti határidőktől függetlenül is köteles megváltoztatni.
44. § (1) A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.
(2) A biztonsági csoportba való besorolás indokairól az elítélt csak akkor tájékoztatható, ha a tájékoztatás a fogvatartás biztonságát nem veszélyezteti.

2. Lábjegyzet
1 A BVOP Igazgatási Osztályának vezetője 2006. november 27-én arról tájékoztatta a panaszost, hogy a beszerzett szakvélemények alapján célszállítása nem indokolt, de kérelmének annyiban helyt adnak, hogy a szállítás során közvetlenül a Fővárosi Bv. Intézet III. objektumában adják át, és nem viszik el a Budapesti Fegyház és Börtön szállító részlegébe.
2 A jelentés szerint a szállítmányvezető utasította a gépjárművezetőt, hogy kapcsolja be a hátsó légtér fűtését, de erre a hivatkozott 2. sz. melléklet nem utal.  
3 A parancsnok-helyettes jelentése szerint a fogvatartott ezt a tényt felháborodva konstatálta és trágár szavakkal illette az orvosi diagnózist, majd ismételten letépte magáról a felsőruházatot, arra hivatkozva, hogy egészségügyi szempontból nem előállítható. Az orvosi rendelőben többször megtagadta a felügyelet, valamint a körletrészen ellenőrzést tartó biztonsági osztályvezető utasításait. 
4 A többletinformáció keletkezésével (a bv. intézetben való bejegyzésével) kapcsolatban – egy fogvatartott panasza alapján – 2010 júniusában készült, AJB-99/2010. számú jelentésemben visszásságot állapítottam meg. 
5 A könyvtárat nem látogathatják, rendszerint könyvlista alapján kérhetnek ki könyvet. 
6 A kormány nem cáfolta a panaszos állítását, mely szerint az őt Szegedről Budapestre szállító járművet csak 2006. augusztus végén szerelték fel biztonsági övvel.
7 Az átszállítás szükségessége a X. kerületből az V. kerületbe – tekintettel arra, hogy a tárgyalásra nem a Markó utcában, hanem a XIV. kerületben található Thököly úton került sor – nem igazolt. 
8 A panaszost legutóbb 2009 decemberében szállították megőrzésre a Fővárosi Bv. Intézetbe.
9 Az AJB-1161/2009. számú jelentésemben átfogóan vizsgáltam a fogyatékossággal élő fogvatartottak alkotmányos jogainak érvényesülését.