Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 6371/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos és férje gondnokság alá helyezésük tárgyában indult eljárás miatt kérték a segítségemet.
Megírták, hogy 2010. május 12-én a hódmezővásárhelyi polgármester, valamint a helyi piac üzemeltetője a városi gyámhivatalt gondnokság alá helyezésük szükségességének vizsgálatára kérte. A hódmezővásárhelyi gyámhivatal vezetője – elfogultságra hivatkozva – hatósága kizárását kérte. A kizárást követően a mindszenti gyámhivatal, majd a panaszosok újabb kizárási kérelme után Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala (gyámhivatal) – ez idő szerint is – folytatja az eljárást.
A panaszosok álláspontja szerint a hatóság megalázó módon bánt velük, az eljárás során zaklatták őket, munkavégzésüket akadályozták. Kifogásolták, hogy az ügyben beadványuk hivatalomhoz való (2010. október 5.) benyújtásáig döntés nem született.
A panaszosok ez év novemberében kelt kiegészítő beadványukban azt is kifogásolták, hogy a gondnokság alá helyezési eljárással egyidejűleg 16 éves gyermekük védelembe vétele tárgyában a hódmezővásárhelyi gyámhatóság eljárás indított. A védelembe vétel ügyében a kizárást követően a mindszenti, az újabb kizárás után a szegedi gyámhatóság folytat eljárást, érdemi döntést az eljáró gyámhatóság nem hozott.
A beadványban foglaltak alapján felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
A szegedi gyámhivatal, valamint Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Általános Igazgatási Iroda (gyámhatóság) vezetőjétől a sérelmezettekről tájékoztatást és a vonatkozó dokumentumok rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alkotmányos jog
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról (Pp.)
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.) 
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
149/1997. (IX. 10.) Kormányrendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)

A megállapított tényállás
A/ A gyámhivatal eljárása
A Dél-Alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala (szociális és gyámhivatal) Sz02/7492/2010. számú, 2010. július 2-án kelt végzésével – a panaszosok kérelmének helyt adva – Mindszent Város Gyámhivatalának kizárásáról döntött, eljáró hatóságként a szegedi gyámhivatalt jelölte ki.
A végzés a gyámhivatalhoz 2010. július 13-án érkezett, a hatóság az eljárás megindításáról a panaszosokat július 15-én értesítette, és őket idézte.
A panaszosok a július 28-án tett jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatukban az eljárást megalapozatlannak tartották, az eljárás megszüntetésére kérték a hatóságot. Véleményük szerint az eljárás megindítását a piacot fenntartó hódmezővásárhelyi önkormányzattal, illetve a piac üzemeltetőjével való összeütközésük indokolta. A feleség kijelentette, hogy nem hajlandó magát szakértői vizsgálatnak alávetni. A férj elmondta, hogy 5 évvel ezelőtt idegösszeomlás miatt kezelték, jelenleg gyógyszereket nem szed. A panaszosok indítványozták a feleség szüleinek tanúkénti meghallgatását. Figyelemmel arra, hogy a panaszosokat a feleség szülei elkísérték, az ügyintéző még aznap tanúként meghallgatta őket. A tanúk elmondták, hogy az panaszosok családi életét rendezettnek tartják, adósságuk, tartozásuk nincs, gyermekeikről gondoskodnak. A tanúk nyilatkoztak arról is, hogy lányuk nem áll pszichiátriai kezelés alatt, vejük korábbi idegösszeomlásáról tudomásuk van, jelenleg gyógyszert nem kell szednie, kontrollvizsgálatra nem kell járnia.
Az ügyintéző a következő napon telefonon érdeklődött a férjet 2005-ben kezelő hódmezővásárhelyi Erzsébet Kórháztól. A kapott tájékoztatás szerint a férfit 2005 decemberében a kórház ambuláns kezelésben részesítette, további információt írásos megkeresésre adnak.
A gyámhivatal július 30-án – belföldi jogsegély keretében – a kórházi dokumentációt bekérte.
A kórház augusztus 11-én kelt válaszában megküldte a férj ideggyógyászati ambuláns kezelésére vonatkozó iratokat. A férfit 2002 nyarán a piacon a szomszéd árusok bántalmazták, az idegosztályon agyrázkódással kezelték. 2005 tavaszán őt a piacon újra bántalmazták, emiatt volt ismét kórházban. A férfit 2005. december 27-én dühkitörése miatt rohammentő vitte a kórházba, vizsgálata után a területileg illetékes szentesi kórházba szállították. A feleséget a kórház nem kezelte.
A gyámhivatal augusztus 18-án a szentesi kórháztól bekérte a férj kezelésére vonatkozó dokumentumokat, érdeklődött a felség esetleges pszichiátriai kezelésére vonatkozóan is.
A kórház válasza augusztus 26-án érkezett a gyámhivatalhoz. E szerint a 2005. december 27-ei felvételkor a férfinál fokozott pszichomotoros nyugtalanság, téveszmék voltak észlelhetők. A gyógyszeres kezelés hatására a férfi állapota javult és december 31-én önkényesen távozott a kórházból. A zárójelentés a férfi további rendszeres gondozásának indokoltságát rögzíti. A feleség kezeléséről nincs adat. 
A férfit 2006. június 23-án pszichotikus tünetei miatt ismételten mentő szállította a szentesi kórházba. A zárójelentés szerint gyógyszerét nem szedte, gondozásra nem járt. A zárójelentés tartalmazza azt is, hogy a férfit hozzátartozója kérésére – előzetes helybiztosítás alapján – a szegedi pszichiátriára helyezik át.
A gyámhivatal az ügyben augusztus 30-án a szegedi pszichiátriát is megkereste.
A klinika igazgatójának válasza szerint a férfit a szegedi pszichiátriai klinika 2006. június 30-án vette fel, július 10-én ”rendezett állapotban” bocsátották otthonába, további ambuláns kezelését javasolták.
A férfit 2006 júliusában egy, októberében két alkalommal kezelte a klinika ambulánsan, 2007-ben – ugyancsak ambuláns kezelésen – három alkalommal írtak fel neki gyógyszert.
2010. szeptember 8-án az ügyintéző a szegedi klinikától szakorvosi véleményt kért a férfi gondnokság alá helyezése indokoltságáról. A gyámhivatalhoz szeptember 27-én érkezett válasz szerint 2008. óta nem kezelték, a korábbi (2006-2007. év közötti) állapota alapján cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezése indokolt.
Szeptember 15-én az ügyintéző értesítette a panaszosokat arról, hogy környezettanulmányt kell készíteni náluk, ezért szeptember 27-ére idézte őket.
A panaszosok az idézésen nem jelentek meg, az ügyintéző a környezettanulmányt – tekintettel arra, hogy a házaspár a megadott időpontban nem nyitott ajtót és telefonon sem volt elérhető – nem tudta elkészíteni. Az ügyintéző minderről kézzel írt értesítést hagyott a panaszosok címén.
Szeptember 29-én a gyámhivatal a földhivataltól a férfi ingatlantulajdonára vonatkozóan kért információt, bekérte születési anyakönyvi kivonata másolatát. 
A gyámhivatal a panaszosokat október 1-jén kelt 06/62816-19/2010. számú végzésével idézte, október 5-én az ügyintéző ismét megkísérelte a környezettanulmány készítését. A panaszosok ezúttal sem nyitottak ajtót, telefonon nem voltak elérhetők.
A hatóság 01/62816/2010. számú, 2010. október 5-én kelt végzésével a feleség gondnoksági ügyében indult eljárást megszüntette. A végzést a feleség nem vette át, azt a posta kétszeri – kézbesítési kísérlet után „nem kereste” megjelöléssel küldte vissza a hatóságnak. A gyámhivatal 2010. október 22-én a végzést kézbesítettnek tekintette. 
A gyámhivatal cáfolta a panaszosok zaklatására, velük szembeni megalázó bánásmódra, munkavégzésük akadályozására vonatkozó állításait. A hatóság a rendelkezésre álló szakorvosi vélemény alapján a férj gondnokság alá helyezése tárgyában a perindítást indokoltnak tartja.

B/. A gyámhatóság eljárása
A védelembe vételi eljárásra a Szociális és Gyámhivatal Sz02/872-3/2010. számú végzésével a szegedi gyámhatóságot jelölte ki. A gyámhatóság az eljárást 2010. július 23-án hivatalból megindította, a panaszosokat és a gyermeküket a 01/65134/2010. számú, 2010. július 27-én kelt végzésével 2010. augusztus 12-ére idézte, erről a gyermekjóléti szolgálatot értesítette. A panaszosok az idézésre nem jelentek meg.
A gyámhatóság 01/65134-2/2010. számú, 2010. augusztus 24-én kelt végzésével a panaszosokat és gyermeküket szeptember 1-jére ismételten idézte, a gyermekjóléti szolgálatot értesítette.
A panaszosok az idézést szeptember 1-jén vették át, az ügyintéző a családot – előzetes egyeztetés után – szeptember 2-án hallgatta meg, azon a családgondozó nem tudott megjelenni. Az ügyintéző tájékoztatta a panaszosokat arról, hogy megkeresi a gyermekjóléti szolgálatot. A szülők vállalták, hogy a családgondozóval történő találkozás elé nem gördítenek akadályt.
A gyámhatóság 01/65134-4/2010. számú, 2010. szeptember 7-én kelt végzésével a hódmezővásárhelyi gyermekjóléti szolgálattól a védelembe vételre vonatkozóan javaslatot kért.
A gyermekjóléti szolgálat 2010. szeptember 21-én kelt válaszában értesítette a gyámhatóságot arról, hogy a javaslatot azért nem tudta elkészíteni, mert megkeresésére a szülők nem reagáltak, kérte az ügyintézési határidő meghosszabbítását. Egyéb eljárási cselekmény a megkeresésemre adott válaszadásig (2010. december 1.) nem történt.
A rendelkezésemre álló iratok között található a gyermekjóléti szolgálat – a mindszenti jegyző védelembe vételi eljárás során írt megkeresésére adott, 2010. július 2-án kelt – javaslata. E szerint a gyermekjóléti szolgálat 2007. szeptember 10-től alapellátásban gondozta a családot. A gyermeket – a család egy újabb összetűzése után – 2008. május 13-án vették védelembe. A védelembe vételt a hódmezővásárhelyi jegyző 2009. július 31-én megszüntette, a szolgálat 2010. április 10-éig alapellátásban gondozta a családot. A folyamatban lévő védelembe vételi eljárás során a családgondozó 2010 júniusában hét alaklommal kereste a családot. Családlátogatási kísérletei eredménytelenek voltak, a panaszosok a telefont nem vették fel, üzeneteire nem válaszoltak. A családgondozó leírta azt is, hogy a család együttműködési készsége az előző években – a krízishelyzeteket leszámítva – csekély volt, a gyermek védelembe vételét nem, de a család alapellátásában való gondozását indokoltnak tartotta.

A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Tekintettel arra, hogy a gyámhivatal és a jegyzői gyámhatóság az Obtv. 29. § (1) a/ pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így eljárásuk vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján egyértelműen ombudsmani hatáskörbe tartozik.

2. Az alkotmányos jog tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata által követett értelmezés szerint a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak a biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. (9/1992. (I. 30.) AB határozat.)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye.(Vö. 6/1998. (III. 11.) AB határozat és 14/2004. (V. 7.) AB határozat.)
A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek általában az eljárások, ezen belül különösen egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét.(23/2005. (VI. 17.) AB határozat)
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. A döntés szerint az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket. (Vö 72/1995. (XII. 15.) AB határozat)

3. A ügy érdeme tekintetében
A/ A gyámhivatal eljárása
A Ket. 29. § (1) bekezdése alapján a hatósági eljárás az ügyfél kérelmére vagy hivatalból indul meg. A 2. bekezdés a/ pontja rendelkezik arról, ha jogszabály írja elő, a hatóság köteles a hatáskörébe tartozó ügyben, illetékességi területén az eljárást hivatalból megindítani. A Ptk. 14. § (3) bekezdése szerint ha a gondnokság alá helyezés szükségességéről a gyámhatóság tudomást szerez, az eljárást meg kell indítania. Ebből következően a gyámhivatal az eljárást a jelzés alapján köteles volt megindítani. 
Az eljárás megindításáról a gyámhivatal a panaszosokat a Ket 29. § (3) bekezdése alapján értesítette, ugyanezen törvény 46. §-a alapján idézte, őket és az általuk megnevezett tanúkat meghallgatta, belföldi jogsegély keretében adatokat kért a férj kezeléséről, érdeklődött a feleség esetleges pszichiátriai ellátásáról.
A Ket. az eljáró hatóságot a döntéshozatalhoz szükséges tényállás tisztázására kötelezi, ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást kell lefolytatnia. Az alkalmazandó bizonyítási eszközöket a hatóság szabadon választja meg. Mindebből következően az eljárás megindítása, a panaszosok értesítése, idézése, jegyzőkönyvi meghallgatása, a tanúmeghallgatás, a belföldi jogsegélykérelem útján való adatkérés a jogszabályoknak megfelelt, alapvető joggal összefüggő visszásságot nem keletkeztetett.
A feleség személyes meghallgatása, a tanúk nyilatkozata, valamint a kórházaktól kapott információk alapján nem merült fel az asszony gondnokság alá helyezésének szükségessége. A gyámhivatalnak 2010 augusztusában rendelkezésére állt minden olyan információ, amely alapján a feleség tekintetében az eljárás megszüntetését indokolta.
Mindebből következően az eljárás késedelmes (2010. októberi) megszüntetése visszásságot okozott a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben.
A Ket. 58. § (1) bekezdése szerint szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az eljáró hatóság nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel, és az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges, vagy jogszabály írja elő a szakértő igénybevételét. Ugyanezen törvény 50. §-ának (5) bekezdése rendelkezik arról, hogy törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyekben kötelezővé teheti valamely bizonyítási eszköz alkalmazását.
A Pp. 307. § (2) bekezdése kimondja, ha a gondnokság alá helyezés tárgyában indult perben a gyámhatóság a felperes, a keresetlevélhez csatolnia kell az alperes elmeállapotára vonatkozó szakorvosi véleményt, az alperes lakóhelyén készített környezettanulmányt, az alperes ingatlanainak tulajdoni lapját.
A gondnokság alá helyezéssel kapcsolatos eljárási szabályokat a Gyer. 145. §-a is tartalmazza. A hivatkozott szakasz 4. bekezdése szerint a keresetlevélhez csatolni kell a gondnokság alá helyezendő, illetőleg a gondnokság alatt álló személy születési anyakönyvi kivonatát vagy másolatát, az elmeállapotára vonatkozó szakorvosi véleményt, a tulajdonában lévő ingatlanok tulajdoni lapját, lakóhelyén készített környezettanulmányt.
Figyelemmel arra, hogy a férj és a tanúk egyaránt beszámoltak a férfi korábbi pszichiátriai kezeléséről, a bizonyítási eljárás során a kezelését ellátó kórházak megkeresése indokolt volt. A nyilatkozatok szerint azonban a férfinak az eljárás megindulásakor gyógyszert nem kellett szednie, kontrollvizsgálatra nem kellett járnia, az orvosi dokumentáció szerint a szegedi kórház 2008 óta nem kezelte. 
A gyámhivatal mindennek ellenére a férfi elmeállapotának vizsgálatára nem rendelt ki szakértőt, a gondnokság alá helyezés indokoltságát a mintegy három évvel korábban készült orvosi dokumentáció alapján adott szakvéleményre alapozta, ezáltal visszásságot okozott a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben.
Az egyéb eljárási cselekményeket (környezettanulmány készítése, okiratok beszerzése) a gyámhivatal számára jogszabály írja elő. A panaszosok velük szembeni megalázó bánásmódra való állítása, valamint a gyámhivatal ezt cáfoló állítása közötti ellentmondás feloldására, ezzel összefüggésben alapjogi visszásság megállapítására nincs jogi lehetőségem.

B/A gyámhatóság eljárása
A Gyer. 84. § (1) bekezdése alapján a gyermek veszélyeztetettségére utaló jelzésre a jegyzői gyámhatóság köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni. A hivatkozott szakasz 3. bekezdése szerint – ha az eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára indult – a jegyzőnek a gyermekjóléti szolgálattól javaslatot kell kérnie. Ebből következően az eljárást a gyámhatóságnak meg kellett indítania. 
A Ket. az alapelvek között rögzíti az ügyfél jóhiszemű eljárási kötelezettségét. E szerint az ügyfél magatartása nem irányulhat a döntéshozatal indokolatlan késletetésére. Az ügyfelet bizonyos körben a hatósággal való együttműködési kötelezettség is terheli, legalábbis olyan vonatkozásban, hogy tartózkodnia kell a döntéshozatal vagy a végrehajtás indokolatlan késleltetésétől. Az ilyen késleltetésnek számtalan módja van, például, hogy az ügyfél rendre túllépi az eljárási határidőket, vagy meghiúsítja a hatósági ellenőrzést vagy helyszíni szemlét. A panaszosok a 2010. szeptember 2-án felvett jegyzőkönyvi nyilatkozatban vállalták, hogy a családgondozóval történő találkozás elé nem gördítenek akadályt, a gyermekjóléti szolgálat munkatársa mindennek ellenére továbbra sem tudta felvenni velük a kapcsolatot.
A Gyer. 86. §-a előírja, hogy a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást kell tartani. A tárgyaláson a szülőkön és a gyermekeken kívül meg kell hallgatni a családgondozót is, a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre. A tárgyalásra a szülőt és családgondozót egyaránt idézni kell. Az idézett személy köteles az idézésnek eleget tenni, a kötelezettség megszegése estén eljárási bírsággal sújtható. (Ket. 48. § (1) és (2) bek.)
Mindebből következően megállapítottam, hogy a gyámhatóság a gyermekjóléti szolgálat szeptember 21-én kelt, ismételten a panaszosok együttműködési készségének hiányára vonatkozó tájékoztatását követően a védelembe vétel tárgyában eljárási cselekményt nem végzett, érdemi döntést nem hozott ezáltal visszásságot okozott a jogállamiság elvével és az abból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben. 

Intézkedésem
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala, továbbá Általános Igazgatási Irodája vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben – annak garanciális jelentőségére tekintettel – fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. és a Gyer. eljárási szabályainak betartására.

Budapest, 2010. december 16.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról (Pp.)
307. § (1) A gondnokság alá helyezés iránti keresetlevélben a 121. §-ban meghatározott adatokon kívül fel kell tüntetni azokat az adatokat is, amelyekből a keresetindításra való jogosultság megállapítható, illetve az alperes ingatlanvagyonára vonatkozó adatokat. (2) A keresetlevélhez az előadott adatokat igazoló okiratokat mellékelni kell, így különösen az alperes ingatlanainak tulajdoni lapját. Ha a gyámhatóság a felperes, a keresetlevélhez csatolnia kell az alperes elmeállapotára vonatkozó szakorvosi véleményt, az alperes lakóhelyén készített környezettanulmányt, ideiglenes gondnokrendelés, illetve zárlat elrendelése esetén pedig az erre vonatkozó határozatot is.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
14. § (1) Korlátozottan cselekvőképes az a nagykorú, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett. (2) A gondnokság alá helyezést a nagykorú személy házastársa, bejegyzett élettársa, egyeneságbeli rokona, testvére, a gyámhatóság és az ügyész kérheti. (3) Ha a gondnokság alá helyezés szükségességéről a gyámhatóság tudomást szerez, a gondnokság alá helyezési eljárást meg kell indítania, ha ezt a (2) bekezdésben meghatározott közeli hozzátartozó a gyámhatóságnak a perindítás szükségességéről való tájékoztatását követő 60 napon belül nem teszi meg.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.) 
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
128. § (1) A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint - szükség szerint - a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
4. § (1) Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga.
6. § (1) A közigazgatási hatósági eljárásban az ügyfél köteles jóhiszeműen eljárni. (2) Az ügyfél magatartása nem irányulhat a hatóság megtévesztésére vagy a döntéshozatal, illetve a végrehajtás indokolatlan késleltetésére. Az ügyfél jóhiszeműségét az eljárásban vélelmezni kell, a rosszhiszeműség bizonyítása a hatóságot terheli.
26. § (1) Jogsegélyt akkor lehet kérni, ha c) az ügy elbírálásához olyan adat vagy irat szükséges, amellyel más hatóság, egyéb állami, önkormányzati szerv vagy - ha törvény meghatározott ügyfajtában lehetővé teszi - egyéb szerv vagy személy rendelkezik. (5) A megkeresést az (1) bekezdés a) és b) pontjában szabályozott esetben tíz munkanapon belül, az (1) bekezdés c) pontjában szabályozott esetben pedig öt munkanapon belül kell teljesíteni; a megkeresett szerv vezetője ezt a határidőt annak letelte előtt indokolt esetben egy alkalommal, legfeljebb tíz munkanappal meghosszabbíthatja. Ha az adat elektronikusan rögzített nyilvántartásban áll rendelkezésre, a megkeresést három munkanapon belül kell teljesíteni.
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére vagy hivatalból indul meg.(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, az eljárás megindításáról a) a hivatalból indult eljárásban az ismert ügyfelet az első eljárási cselekmény elvégzésétől, b) a kérelemre indult eljárásban - az eljárás megindítására irányuló kérelmet benyújtó ügyfelet kivéve - az ismert ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt munkanapon belül értesíteni kell.
31. § (1) A hatóság az eljárást megszünteti, ha…e) az eljárás folytatására okot adó körülmény már nem áll fenn,
33. § (1) A határozatot, az eljárást megszüntető végzést, valamint a másodfokú döntést hozó hatóságnak az első fokú döntést megsemmisítő és új eljárásra utasító végzését az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított huszonkét munkanapon belül kell meghozni és gondoskodni a döntés közléséről. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg. Ha e törvény valamely eljárási cselekmény teljesítésének határidejéről nem rendelkezik, a hatóság haladéktalanul, de legkésőbb öt munkanapon belül gondoskodik arról, hogy az eljárási cselekményt teljesítse. (3) Az ügyintézési határidőbe nem számít be: b) a jogsegélyeljárás időtartama, továbbá a 36. § (2) bekezdése alapján adatnak a nyilvántartásból történő beszerzéséhez szükséges idő, j) a szakértői vélemény elkészítésének időtartama,
46. § (1) Azt, akinek személyes meghallgatása az eljárás során szükséges, a hatóság határnap vagy határidő megjelölésével arra kötelezi, hogy előtte vagy a megjelölt helyen jelenjen meg.
50. § (1) A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. (4) A hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték. (5) A hatóság szabadon választja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt. Törvény előírhatja, hogy a hatóság a határozatát kizárólag valamely bizonyítási eszközre alapozza, továbbá törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyekben kötelezővé teheti valamely bizonyítási eszköz alkalmazását, illetve előírhatja valamely szerv véleményének a beszerzését. (6) A hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
58. § (1) Szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az eljáró hatóság nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel, és a) az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához különleges szakértelem szükséges, vagy b) jogszabály írja elő a szakértő igénybevételét.
59. § (1) A hatóság a szakértővel közli mindazokat az adatokat, amelyekre feladatának teljesítéséhez szüksége van. A szakértő az ügy iratait az eljárási feladatainak ellátásához szükséges mértékben megtekintheti, az ügyfél és a tanú meghallgatásánál, a tárgyaláson és a szemlén jelen lehet, az ügyfélhez, a tanúhoz, a szemletárgy birtokosához kérdéseket intézhet. (2) Törvény rendelkezése esetén az ügyfél a szakértői vizsgálatban való közreműködésre kötelezhető; a szakértő a vizsgálat megállapítását közli a hatósággal.
61. § (1) Az e törvényben meghatározott esetekben a kötelezettség felróható módon történő megszegése esetén eljárási bírság kiszabásának van helye. (2) Az eljárási bírság legkisebb összege esetenként ötezer forint, legmagasabb összege - a 141. § (1) bekezdésében foglalt eltéréssel - természetes személy esetén ötszázezer forint, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet esetén pedig egymillió forint. (3) Az eljárási bírság egy eljárásban, ugyanazon kötelezettség ismételt megszegése vagy más kötelezettségszegés esetén ismételten is kiszabható.
79. § (1) Ha a postai úton történő kézbesítés azért hiúsul meg, mert a címzett vagy meghatalmazottja úgy nyilatkozik, hogy a küldeményt nem veszi át, az iratot a kézbesítés megkísérlésének napján kézbesítettnek kell tekinteni. (2) Ha az irat a hatósághoz „nem kereste” jelzéssel érkezik vissza, az iratot - az ellenkező bizonyításig - a postai kézbesítés második megkísérlésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni. (3) A hatósági döntés kézbesítése esetén a hatóság a (2) bekezdés szerinti kézbesítési vélelem beálltát megalapozó hivatalos irat megküldésével öt munkanapon belül értesíti az ügyfelet.

149/1997. (IX. 10.) Kormányrendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (1)-(2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni. (2) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról, a gyermek és a szülő együttműködési készségéről, b) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet, c) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okáról, d) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére, e) javaslatot tesz a Gyvt. 68. § (3) bekezdése alapján szükséges intézkedésekre. (3) Ha a védelembe vétel iránti eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára indult, a jegyző megkeresi a gyermekjóléti szolgálatot a (2) bekezdés szerinti javaslat 10 munkanapon belül történő megtételére. (4) A tartózkodási hely szerint illetékes jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során köteles beszerezni a lakóhely szerint illetékes jegyzőtől a gyermekre vonatkozó, korábban keletkezett iratokat.
85. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti kérelmet elutasítja, illetve a hivatalból indított eljárást megszünteti, ha a gyermek veszélyeztetettsége nem áll fenn.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart. (2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez. (3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette. (4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.
144. § (1) A gyámhivatal a gondnokság alá helyezés iránt - ha annak feltételei [Ptk. 14. § (4) bek. és 15. § (4) bek.] fennállnak - akkor indít pert, ha a gondnokság alá helyezendő személynek nincs házastársa, egyenesági rokona, testvére, vagy van ugyan, de azok nem kívánnak pert indítani. (2) A gondnokság alá helyezés szükségessége különösen akkor áll fenn, ha a gondnokság alá helyezendő személy személyi és vagyoni érdekvédelme csak a gondnokság alá helyezéssel biztosítható.
145. § (1) A cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezés, illetve a gondnokság megszüntetése iránti per esetén a keresetlevélben a Pp. 121. §-ában meghatározott adatokon kívül fel kell tüntetni a gondnokság alá helyezendő, illetve a gondnokság alatt álló személy ingatlanának helyrajzi számát, nyugdíja esetén a nyugdíjfolyósítási törzsszámot, betétben elhelyezett készpénz esetén a betétkönyv vagy folyószámla számát. A keresetlevélben meg kell jelölni azoknak a tanúknak a nevét és lakcímét, akik ismerik a gondnokság alá helyezéssel érintett személy magatartását és életvitelét. (4) A keresetlevélhez csatolni kell a gondnokság alá helyezendő, illetőleg a gondnokság alatt álló személy a) születési anyakönyvi kivonatát vagy másolatát, kivéve, ha az iratokat külföldről kell beszerezni, b) elmeállapotára vonatkozó szakorvosi véleményt, c) tulajdonában lévő ingatlanok tulajdoni lapját, d) lakóhelyén készített környezettanulmányt.