Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-5893/2010. számú ügyben

Előadók: dr. Dezső Adrienn
dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindítása
A végrehajtási záradék kibocsátása iránti közjegyzői eljárással összefüggésben több panasz érkezett a hivatalomhoz. A hozzám fordulók sérelmezték a 2010. július 1. napjától végrehajtási záradék kibocsátására hatáskörrel rendelkező közjegyzők által kialakított jogalkalmazási gyakorlatot. Felvetették, hogy a végrehajtási záradék kibocsátása iránti eljárási díjat adósonként, illetve kezesenként külön kell megfizetni a végrehajtást kérőnek függetlenül attól, hogy egyetemlegesen felelnek-e vagy sem. Kifogásolták továbbá, hogy a végrehajtási záradék kibocsátás iránti kérelemhez kötelezettenként 5 hiteles kiadmányban kell csatolni az alapjogviszonyt tartalmazó közjegyzői okiratot, mely jelentős mértékben növeli az eljárási költségeket.
A megismert beadványok alapján felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, és az ebből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján, a jelzett problémákkal kapcsolatban tájékoztatást kértem a Magyar Országos Közjegyzői Kamarától és a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztériumtól.

Érintett alkotmányos jogok és alapelvek
–	 a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2 § (1) „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”),
–	a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2 § (1) „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”).

Alkalmazott jogszabályok
–	a közjegyzőkről szóló 1991. évi XLI. törvény (továbbiakban: Kjtv.)
–	a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (továbbiakban: Vht.)
–	a közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003 (X.29.) IM rendelet 
–	a közjegyzői eljárások módosításáról szóló 28/2010 (XII. 31.) KIM rendelet 

A megállapított tényállás
Az AJB 5893/2010 számú ügyben a panaszos előadta, hogy a közjegyző eljárása során a végrehajtási záradék kibocsátásakor ugyanazon követelés hat egyetemleges készfizető kezese ellen kívánta a következő összegeket felszámítani: 
-	150.000,-Ft eljárási díj kezesenként számítva, vagyis 900.000,-Ft
-	18 db (adósonként 3 db) hiteles kiadmány a záradékolni kért közjegyzői okiratból: 357.120,-Ft
-	12 db fénymásolat: 5.640,-Ft
-	Postaköltség: 6.000,-Ft
Ez összesen 1.268.760,-Ft-ot jelent, míg korábban ebben az ügyben a bírósági eljárási illeték mértéke csupán 150.000,-Ft lett volna.
A panaszos sérelmezte, hogy nincs jogszabályi rendelkezés arra vonatkozóan, hogy a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez a záradékolni kért közokirat hány darab hiteles kiadmányát kell csatolni. Kifogásolta, hogy az eljáró közjegyző a végrehajtást kérőnek megküldött végrehajtási záradékhoz nem fűzte hozzá a korábban kifizetett hiteles kiadmányt. Álláspontja szerint ez a tény azt igazolja, hogy a közjegyző bevételnövelés céljából kér a záradékolni kért közokiratból 5 hiteles kiadmányt. A panaszos utalt arra is, hogy a kibocsátott végrehajtási záradékokat ugyanazon ügyszámmal látta el a közjegyző, így egyértelműnek tűnik, hogy ugyanazon eljárásban, egy ügy részeként kezeli a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelmet. Sérelmezte továbbá a Magyar Országos Közjegyzői Kamara Jogi Bizottságának 1/2010. számú állásfoglalását, mely álláspontja szerint nélkülözi a megfelelő jogszabályi felhatalmazást, ugyanakkor az eljáró közjegyzők azt kötelező érvényűnek tekintik, és aszerint járnak el a végrehajtási záradék kibocsátása során.
Az AJB-5912/2010. számú ügyben a panaszos szintén az egyetemleges adóstársak esetén külön-külön fizetendő díjat sérelmezte, és aggályosnak tartotta, hogy minden végrehajtási záradékhoz mellékelni kell a közjegyzői okirat hiteles kiadmányát. Sérelmezte a fent említett 1/2010. számú állásfoglalás azon pontját is mely szerint „a közjegyzői okiratról hiteles kiadmány, hiteles másolat készítése az okiratszerkesztés körébe tartozó közjegyzői tevékenység, és nem önálló nemperes eljárás, így nincs kapcsolata sem dogmatikailag, sem ügyvitelileg a végrehajtási eljárással.” Álláspontja szerint a hiteles kiadmányok kiállítása összefügg a végrehajtási záradék kiállításával, hiszen a végrehajtást kérő éppen a végrehajtás elrendeléséhez kényszerül a hiteles kiadmány díját megfizetni, tehát ez a végrehajtás elrendelésével kapcsolatban felmerült költség.

A vizsgálat megállapításai
A hatáskör tekintetében
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint „Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.”. Az idézett § utal a hatóság fogalmát meghatározó rendelkezésre is, amely pozitív felsorolást ad az országgyűlési biztos eljárása során hatóságnak minősülő szervekről. A 29. § (2) bekezdése emellett meghatározza mindazon szerveket, amelyek nem minősülnek hatóságnak, és ilyenként ombudsmani eljárásban nem is vizsgálhatóak.
Az Obtv. 29. § (1) bekezdés i) pontja szerint az Obtv. alkalmazásában a közjegyző hatóság, így a közjegyzők eljárásának vizsgálatára kiterjed hatásköröm. Mindez pedig nem egyszerűen vizsgálati jogosultságot jelent, hanem – amint azt az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában is kifejtette, – „[a]z Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás […] előre kiszámítható legyen. […] A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja […].” (ABH 1995, 351, 357.).
A MOKK és a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium azon álláspontját, mely szerint a közjegyzők a vizsgált esetben korábbi bírósági feladatokat látnak el, ezért hatáskörének hiányában ezeket az eljárásokat az ombudsman nem vizsgálhatja, az alábbiak miatt nem fogadhattam el:
Az Obtv. egyértelműen határozza meg az országgyűlési biztos által vizsgálható, és e körbe nem tartozó szerveket, vagyis nem az egyes tevékenységek, feladat- és hatáskörök gyakorlása alapján határozza meg a biztos hatáskörét. Ezt támasztja alá az is, hogy az Obtv. kifejezett rendelkezéssel teszi az egyébként hatóságnak nem tekinthető ügyészség egyes eljárásait vizsgálhatóvá, amikor a biztos hatáskörét a nyomozást végző ügyészi szervre is kiterjeszti.
A közjegyzők azonban – noha egyes tevékenységeiket korábban a bíróságok gyakorolták – nem részesei a bírói hatalmi ágnak. Így – amellett, hogy pl. sem vagyonnyilatkozatot nem kell tenniük, sem pályaalkalmassági vizsgálaton nem esnek át – a Kjtv. 16. § (1) bekezdése szerint a közjegyzőt a miniszter nevezi ki határozatlan időre, ezzel szemben a bírák jogállásáról és javadalmazásáról szóló 1997. évi LXVII. törvény 2. § (2) bekezdése szerint a bírót a köztársasági elnök nevezi ki, és menti fel. Mindezekből következik, hogy a közjegyzői tevékenység – függetlenül az adott hatáskör korábbi címzettjétől – a végrehajtó hatalom része, melynek ellenőrzése a fékek és ellensúlyok rendszeréből következően ombudsmani vizsgálat tárgya lehet.

Az ügy érdeme tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. 
A tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. 
Álláspontom szerint a jogállamiság és az abból fakadó tisztességes eljárás követelményének nem csak a szabályozási szinten, hanem a jogalkalmazó szervek mindennapi gyakorlatában is folyamatosan érvényesülnie kell.
A Vht. 10. § értelmében a bírósági végrehajtást végrehajtható okirat kiállításával kell elrendelni. A végrehajtási kérelmet a kellő példányban, megfelelően kitöltött végrehajtható okirat nyomtatványon kell előterjeszteni. Rendszerint egy végrehajtható okiratot kell kiállítni. A Vht. 18. § (2) bekezdésének b) pontja értelmében akkor kell több végrehajtási lapot kiállítani, ha több adós van. A végrehajtási lap eredeti példánya pedig a bíróságnál marad. A végrehajtási lapról annyi kiadmányt kell készíteni, hogy a végrehajtó, az önálló bírósági végrehajtó hatáskörébe tartozó ügyben a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara, valamint minden végrehajtást kérő és adós egy-egy példányt kapjanak. A végrehajtható okirat nyomtatványt ennek megfelelően legalább 5 eredeti példányban kell benyújtani. A Vht. 20. § (2) bekezdésére tekintettel e szabályokat megfelelően alkalmazni kell a végrehajtási záradékra is. 
A Vht. 23/C. § alapján az okiratot készítő közjegyző végrehajtási záradékkal látja el a közjegyzői okiratot, ha az tartalmazza, a szolgáltatásra és ellenszolgáltatásra irányuló vagy egyoldalú kötelezettségvállalást, a jogosult és a kötelezett nevét, a kötelezettség tárgyát, mennyiségét (összegét) és jogcímét, a teljesítés módját és határidejét. Ha a kötelezettség feltételnek vagy időpontnak a bekövetkezésétől függ, a végrehajthatósághoz az is szükséges, hogy a feltétel vagy időpont bekövetkezését közokirat tanúsítsa. Az okiratot készítő közjegyző végrehajtási záradékkal látja el a zálogszerződésről szóló közokiratot, ha a követelés teljesítési határideje letelt. Az okiratot készítő közjegyző végrehajtási záradékkal látja el azt a közokiratot, amely az ingatlan közös tulajdonának árveréssel történő megszüntetésére irányuló szerződésről szól, ha az okirat tartalmazza az ingatlan becsértékét, az árverési feltételeket, továbbá az eljárási költség viselésének és a befolyt vételár felosztásának a módját.
A végrehajtás elrendelésért a közjegyzőnek díjat kell fizetni, melynek mértéke végrehajtás elrendelése esetén az ügyérték 1%-a, de legalább 5000 forint, legfeljebb 150 000 forint. Az ügyérték a végrehajtandó követelésnek az eljárás megindításakor fennálló, járulékok nélkül számított értéke. A díjat a végrehajtást kérő előlegezi, és az adós viseli, azt végrehajtási költségként kell behajtani. A végrehajtás (biztosítási intézkedés) elrendeléséért további munkadíj, költségtérítés és illeték - ide nem értve a jogorvoslati eljárás illetékét - nem számítható fel.
A panaszosok által sérelmezett 1/2010. számú állásfoglalás szerint „a végrehajtás elrendelése körében „több adósról” nem egyszerűen akkor beszélünk, ha valamely kötelezettség az anyagi jog szabályai szerint akár egyetemlegesen, akár együttesen több személyt terhel, hanem akkor, ha többük ellen végrehajtást is kérnek, azaz eljárásjogilag is több végrehajtást szenvedő van. Ha valamely követelés több adóssal szemben áll ugyan fenn, de csak egyikük ellen kérik a végrehajtás elrendelését, akkor eljárásjogilag egy és nem több adósról van szó. Ha többük ellen is a végrehajtás elrendelését kérik, akkor eljárásjogi szempontból is több adósról beszélünk.”
Az állásfoglalás szerint mindegyik végrehajtás elrendelése iránti kérelem, azaz mindegyik okiratnyomtatvány külön kezdőiratnak, az annak alapján indított ügy külön ügynek minősül. Mind a közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003 (X.29.) IM rendelet 27. § (1) bekezdésének g) pontja és 46. §-ának (1) bekezdése, mind a bírósági végrehajtási ügyvitelről és pénzkezelésről szóló 1/2002. (I.17.) IM rendelt 7.§-ának (1) bekezdése és 10. §-ának a) pontja külön ügyként szabályozza a különböző adósok ellen indult végrehajtási eljárást.
A Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnöke válaszlevelében kifejtette, hogy megítélése szerint a közjegyzői okiratok végrehajtásának elrendelése tekintetében a közjegyző bíróságnak minősül, és az Obtv. 29. § (2) e) pontja értelmében nem rendelkezem hatáskörrel a végrehajtási záradék kibocsátása iránti eljárás vizsgálatára. Levelében tájékoztatott arról is, hogy álláspontja szerint a Vht. 10. §-ának b) pontja szerint végrehajtható okirat az olyan okirat, amelyet a közjegyző végrehajtási záradékkal látott el. A záradékkal ellátott közjegyzői okirat, mint egység a végrehajtás elrendeléséről hozott határozat, amelyet a Vht. 18. §-ának (3) bekezdésében meghatározott példányszámban kell kiállítani. Tekintettel arra, hogy a Kjtv. 111. §-a taxatív módon meghatározza a közjegyzői okiratok fajtáit, és ott az egyszerű másolat nem szerepel, ezért az eredeti közjegyzői okirat egyszerű másolata nem látható el végrehajtási záradékkal. Megítélése szerint nem releváns, hogy a közjegyzőnek van-e hivatalos tudomása a végrehajtás elrendelésének alapjául szolgáló közjegyzői okirat tartalmáról, mivel a Vht. szerint a közjegyzői okiratot kell záradékolni. Okirat nélkül önmagában végrehajtási záradék nem állítható ki. Álláspontja szerint a közjegyzőnek nem feltétlenül van hivatalos tudomása a végrehajtás alapjául szolgáló közjegyzői okirat tartalmáról, mivel a végrehajtást elrendelő közjegyző nem szükségképpen azonos személy az okiratot szerkesztő közjegyzővel, hanem adott esetben az adott székhelyen működő utóda az okiratot szerkesztő közjegyzőnek. Ebből következően a közjegyző saját magától nem rendelkezhet a közjegyzői okirat hiteles kiadmányával, másrészt a közjegyző csak az okiratok egy eredeti példányát őrzi, hiteles kiadmányokat nem, az okiratok eredeti példányát is csak akkor, ha az nem került átadásra a Levéltárnak. Harmadrészt a közjegyző – kérelem hiányában – hivatalból hiteles kiadmányokat csak a Kjtv. tételesen meghatározott eseteiben készíthet. A fentiek alapján a záradékolni kért közjegyzői okirat 5 hiteles kiadmányát kell csatolni a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez. Jelezte továbbá a MOKK elnöke, hogy az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (továbbiakban: Itv.) szabályai nem alkalmazhatóak a közjegyzői díjra, hiszen az Itv. 67. §-ának (5) bekezdése a díjakat kiveszi a törvény hatálya alól. 
A közigazgatási és igazságügyi miniszter válaszlevelében tájékoztatott arról, hogy a megkeresésben felvetett jogértelmezési viták előtte is ismertek. A tárca egy olyan szabályozás kidolgozását kezdeményezte, amely nem ad lehetőséget az eltérő jogértelmezésekre. Ennek részeként került kiadásra a közjegyzői eljárásokkal kapcsolatos egyes rendeletek módosításáról szóló 28/2010. (XII. 31.) KIM rendelet, amely módosította a közjegyzői ügyvitelt szabályairól szóló 37/2003. (X. 29.) IM rendeletet a végrehajtható okiratok kiállításával és a végrehajtható okiratok részét képező közjegyzői okiratok beszerzésével és továbbításával kapcsolatban. E módosítással egyidejűleg azonban nem került sor az eljárási díj számítási módjának rendezésére. A kodifikációs munka 2011. január 20-án megkezdődött, négyoldalú egyeztetés formájában, amelyen a Legfelsőbb Bíróság, az Országos Igazságszolgáltatási Tanács Hivatala, a Magyar Bankszövetség, MOKK vett részt. A kodifikációs munka jelenleg is zajlik.

A végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez csatolt hiteles kiadmányok száma:
2011. január 07-ig nem rendezte jogszabály a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez csatolandó hiteles kiadmányok számát, így az eljáró közjegyzők eltérő gyakorlatot alakítottak ki, általában öt vagy három hiteles kiadmány csatolását kérték, de volt olyan közjegyző is, aki egy eredeti közjegyzői okirat alapján kibocsátotta a záradékot. A MOKK Jogi Bizottságának 1/2010. számú állásfoglalása adósonként 5 hiteles kiadmány csatolását írta elő.
A közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003. (X.29.) IM rendelet 45/A. § 2011. január 08. napjától hatályos rendelkezése szerint a közjegyző a végrehajtás végrehajtási záradékkal való elrendelését követően a végrehajtás elrendelése iránti ügy iratai között őrzi a végrehajtási záradék alapjául szolgáló okiratnak a végrehajtási kérelemhez csatolt hiteles kiadmányát, a bírósági végrehajtónak pedig a végrehajtási záradékot és a végrehajtási záradék alapjául szolgáló okirat hiteles kiadmányát küldi meg. A közjegyző a végrehajtás elrendelésekor
a) a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamara részére a végrehajtási záradékot,
b) a végrehajtást kérő részére és – az adósnak történő kézbesítés céljára – a bírósági végrehajtó részére pedig a záradék mellett a végrehajtási záradék alapjául szolgáló okirat nem hiteles másolatát küldi meg. Ha a fél végrehajtás elrendelése iránti kérelméhez nem csatolja a végrehajtás alapjául szolgáló közjegyzői okirat hiteles kiadmányát vagy annak nem hiteles másolatát, azt a közjegyző kérelemre a hiteles kiadmány és a nem hiteles másolat készítésére irányadó szabályoknak megfelelően – az eljárás lefolytatásához szükséges számban – maga készíti el. Így a jelenleg hatályos szabályozás értelmében a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez a közjegyzői okirat 2 hiteles kiadmányát és 2 nem hiteles másolatát kell csatolni. Ha a végrehajtást kérő nem rendelkezik a két hiteles kiadmánnyal, azt a közjegyzők elkészítik, annak díját a közjegyzők díjszabásáról szóló 14/1991 (XI. 26.) IM rendelet alapján számítják fel.
Ugyanakkor a hatályos Vht. 31/E. § (5) bekezdése értelmében a végrehajtás (biztosítási intézkedés) elrendeléséért a végrehajtási záradék kibocsátása iránti eljárási díjon kívül további munkadíj, költségtérítés és illeték – ide nem értve a jogorvoslati eljárás illetékét – nem számítható fel. A bírósági végrehajtásról szóló törvény ezen rendelkezése értelmében az eljárási díjon felül tehát semmilyen jogcímen nem lehet egyéb költséget, díjat felszámítani.
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény 37. § (3) bekezdése értelmében a Kormány tagja törvényben vagy kormányrendeletben kapott felhatalmazás alapján feladatkörében eljárva, önállóan vagy más miniszter egyetértésével rendeletet ad ki, amely törvénnyel és kormányrendelettel nem lehet ellentétes. Álláspontom szerint a közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003. (X.29.) IM rendelet 45/A. §-a ellentétes rendelkezést tartalmaz a Vht. 31/E. § (5) bekezdésével.
A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény 3. §-a szerint az azonos vagy hasonló életviszonyokat azonos vagy hasonló módon, szabályozási szintenként lehetőleg ugyanabban a jogszabályban kell szabályozni. A szabályozás nem lehet indokolatlanul párhuzamos vagy többszintű.
A fentiekre tekintettel megállapítottam, hogy az ugyanazon kérdéskör különböző jogszabályokban történő eltérő szabályozása a hatályos törvényi előírásnak nem felel meg, ezért a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő visszáság közvetlen veszélyét okozza. Megállapítottam továbbá, hogy a Magyar Országos Közjegyzői Kamara által jogszabályi felhatalmazás hiányában kialakított eljárásjogi gyakorlat, mely szerint a végrehajtási záradékot csak öt hiteles kiadmány csatolása esetén bocsátotta ki, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság és az annak részét képező tisztességes eljárás alkotmányos követelményével összefüggésben visszásságot tartott fenn.
Szeretném megjegyezni, hogy a közjegyző által kibocsátott végrehajtási záradék önmagában, az annak alapjául szolgáló közjegyzői okirat hiteles kiadmánya nélkül is kiváltja a jogszabály által megkívánt joghatást. A kibocsátott végrehajtási záradék tartalmaz minden olyan adatot, amely szükséges ahhoz, hogy az önálló bírósági végrehajtó a végrehajtási eljárást lefolytassa. (fennálló tőke-, ügyleti kamat-, késedelmi kamattartozás, adós neve, születési helye, anyja neve, személyigazolvány száma, lakcíme, a végrehajtást kérő adatai, az egyetemleges adóstársak neve stb.). A közjegyző által kibocsátott végrehajtási záradék közokiratnak minősül függetlenül attól, hogy a hozzá csatolt alapjogviszonyt tartalmazó közirat hiteles kiadmány vagy egyszerű másolat. Álláspontom szerint a közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003. (X.29.) IM rendelet 45/A. §-ban foglalt rendelkezések a végrehajtási eljárás költségeit szükségtelenül növelik, mely költséget ugyan a végrehajtást kérő előlegezi meg, de az adós viseli. Megítélésem szerint a végrehajtási záradék kibocsátása iránti kérelemhez elegendő a közjegyzői okirat egy hiteles kiadmányát és három egyszerű másolati példányát csatolni.

Egyetemleges adóstársak esetén felszámított díj mértéke:
A jelenleg hatályos szabályozás nem tartalmaz rendelkezést arra vonatkozóan, hogy ha a végrehajtást kérő egyszerre több egyetemleges adóstárs, kezes vagy zálogkötelezett ellen kéri a végrehajtási záradék kibocsátását, akkor az eljárási díj mértéke hogyan alakul. A közjegyzők által jogszabályi felhatalmazás hiányában kialakított gyakorlat szerint minden egyes adós után meg kell fizetni a minimum 5000 Ft maximum 150.000 Ft eljárási díjat. Az így kialakított gyakorlat szintén a végrehajtási eljárás költségeinek indokolatlan növelését jelenti, melyet végső soron szintén az adósnak kell megfizetni. Ilyen esetben több végrehajtási záradék kerül ugyan kiállításra, de egy követelést kíván érvényesíti a végrehajtást kérő. Tekintettel arra, hogy ugyanarról a követelésről van szó, az eljáró közjegyző a záradékolás során jelentős többletmunka nélkül állítja ki a végrehajtási záradékokat, ezért álláspontom szerint aránytalan költségnövekedést eredményez a közjegyzők által kialakított gyakorlat. Tudomásom szerint a Magyar Országos Közjegyzői Kamara több végrehajtást kérőt tájékoztatott, hogy mint díjbevételekből gazdálkodó hatóság nem kap költségvetési forrást, működésüket teljes egészében a díjbevételek fedezik, ellenben például a bíróságokkal, amelyek közvetlen költségvetési támogatásban részesülnek. Szeretném megjegyezni, hogy a közjegyzők a Kjtv. 1 § (4) bekezdése alapján jogszolgáltató hatósági tevékenységet végeznek, vagyis közfeladatot látnak el. Indokolt hangsúlyozni tehát, hogy a közjegyzői tevékenység – annak minden, átláthatóságra vonatkozó előírásával – túlnyomó részt közfeladat. Az adott közfeladat ellátásának módjában, költségében viszont nem alakulhat ki a jelen ügyben tapasztalt mértékű különbség pusztán amiatt, hogy azt bíróság, vagy más szerv látja el. A jelen vizsgálat kereteit meghaladja annak elemzése, hogy a közjegyzői díjbevételek és a közfeladat ellátásának tényleges költségei miként viszonyulnak egymáshoz, miként az is, hogy a közjegyzői díjbevételre milyen hatást gyakorol a közjegyzők meglehetősen korlátozott piaca.
Álláspontom szerint a jogállamiság elvével összefüggésben okoz visszásságot az a helyzet, miszerint a közjegyzői eljárás költségei – megalapozott és okszerű indokok hiányában – jelentősen meghaladják a korábbi bírósági ügy–, és feladatkörben végzett eljárások költségeit.
A fentiekre tekintettel megállapítottam továbbá, hogy az egyetemleges adósok ellen, egyidejűleg benyújtott záradékolási kérelem esetén való díjfizetéssel összefüggő rendelkezések hiánya, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság és az annak részét képező tisztességes eljárás alkotmányos követelményével összefüggésben okoz visszásságot. Ugyanezt az elvet sérti, a közjegyzők által jogszabályi felhatalmazás hiányában kialakított az a gyakorlat, miszerint adótársak esetén az eljárási díjat minden adósnál külön-külön számítják fel.

A Magyar Országos Közjegyzői Kamara Jogi Bizottságának 1/2010. számú állásfoglalása:
A Kjtv. 2. §-ának (1) bekezdése szerint a közjegyző az eljárása során csak a törvénynek van alárendelve és nem utasítható. A MOKK-nak a Kjtv. 55. § szerint lehetősége van arra, hogy egyes, jogszabályban nem rendezett kérdéseket iránymutatással szabályozzon. A Kjtv. 65. § (2) bekezdése előírja MOKK-nak, hogy az általa elfogadott iránymutatást – annak elfogadását követő 30 napon belül – bemutassa az igazságügyért felelős miniszternek. Abban az esetben, ha az iránymutatás a miniszter szerint jogszabályba ütközik, akkor a miniszter a Kjtv. 66. §-ában foglalt eljárásban felhívja a MOKK-ot a jogszabálysértés megszüntetésére, végső esetben az iránymutatás bírósági felülvizsgálatának van helye. Ha a bíróság megállapítja a jogszabálysértést, az iránymutatást megsemmisíti. Ezen kamarai iránymutatások be-, illetve azok be nem tartásának a Kjtv. 69/A. § szerint komoly következményei lehetnek (működési vizsgálat megindítása, a Kjtv. 70. § szerinti fegyelmi felelősség megállapítása). A Kjtv. 70. § szerint fegyelmi vétséget követ el az a közjegyző, akinek vétkes magatartása a MOKK iránymutatásába ütközik – annak súlyára tekintettel –, vagy egyébként alkalmas a közjegyzői kar tekintélyének csorbítására. 
A panaszosok által sérelmezett állásfoglalás azonban nem minősül iránymutatásának, az a MOKK Jogi Bizottságának nem kötelező jogértelmezését tartalmazza, ugyanakkor az eljáró közjegyzők azt követik. A MOKK elnöke válaszlevelében csak a Kamara Választmánya által elfogadott 29. számú iránymutatásról tájékoztatott, levelében nem tett említést a beadványozók által sérelmezett állásfoglalásról. Sem a Kjtv. sem a MOKK Szervezeti és Működési Szabályzata nem tartalmaz rendelkezést a Jogi Bizottság által kibocsátható állásfoglalásáról. Ugyanakkor ezen állásfoglalást úgy tekintik kötelezően alkalmazandónak a közjegyzők, hogy annak létrehozására a jogszabályok megalkotásakor érvényesülő garanciális elemek nem érvényesülnek, és az iránymutatás esetében meglévő miniszteri jóváhagyás sincs meg. Aggályosnak tartom azt is, hogy a közjegyzők által alkalmazott állásfoglalás a végrehajtást kérők számára nem, vagy csak nehezen hozzáférhető, a szöveg a Kamara hivatalos honlapján sem elérhető.
Indokolt kiemelni, hogy az Alkotmánybíróság már működésnek korai szakaszában a 60/1992. (XI. 17.) AB határozatában vizsgálta a korábban hatályban volt jogalkotási törvény (a továbbiakban: régi Jat.) garanciális szabályainak mellőzésével hozott minisztériumi és egyéb központi állami szervektől származó, jogi iránymutatást tartalmazó leiratok, körlevelek, útmutatók, iránymutatások, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések kiadását és az ezekkel való irányítás gyakorlatát. Megállapította, hogy ez alkotmányellenes, ugyanis az ilyen dokumentumok sértik az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság alkotmányos követelményét. Jogbizonytalanságot teremtenek, kiszámíthatatlanná teszik a jogalanyok, a jogalkalmazó szervek magatartását. Bár a bennük foglalt jogértelmezésnek, jogalkalmazási szempontnak – mivel nem a normaalkotásra jogosult szerv bocsátotta ki – semmiféle jogi ereje, kötelező tartalma nincs, alkalmasak arra, hogy a címzetteket megtévesszék, s a címzettek kötelező előírásként kövessék azokat. Az Alkotmánybíróság rámutatott: „A törvényben foglalt garanciális szabályok be nem tartásával alkotott, ilyen iránymutatások könnyen válhatnak a jogi szabályozást pótló, a jogszabályok érvényesülését lerontó irányítási eszközökké, s ez a jogállamiság követelményével összeegyeztethetetlen.”
Indokolt ezért kiemelni, hogy iránymutatást a MOKK Választmánya a törvény által meghatározott hatáskörében, formában és megfelelő eljárás mellett bocsáthat ki. Ez pedig egyúttal kizárja azt is, hogy a MOKK más szervei (Jogi Bizottság), más formában (állásfoglalás), más eszközökkel – a kötelező norma látszatát keltve – befolyásolják a jogalkalmazás gyakorlatát.
A fentiekre tekintettel megállapítottam, hogy a Magyar Országos Közjegyzői Kamara Jogi Bizottsága által kibocsátott 1/2010. számú állásfoglalás közjegyzők általi kötelező jellegű alkalmazása a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság- és az annak részét képező tisztességes eljárás alkotmányos követelményével összefüggésben visszásságot idéz elő és tart fenn.

Intézkedésem
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megelőzése érdekében,
1.	Az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, 
a.	készítse elő a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény olyan irányú módosítását, mely rendelkezéseket tartalmaz az adóstársak ellen benyújtott végrehajtási záradékok eljárási díjának egyszeri fizetésére;
b.	kezdeményezze a közjegyzői ügyvitel szabályairól szóló 37/2003. (X.29.) IM rendelet 45/A. § (1) bekezdésének megállapításaim szerinti módosítását.
2.	Az Obtv. 20. §-a alapján felkérem a Magyar Országos Közjegyzői Kamara elnökét, hogy 
a.	a közjegyzők egységes joggyakorlatának biztosítása érdekében, a MOKK Jogi Bizottsága által kiadott állásfoglalás további alkalmazása helyett, kezdeményezze a garanciális elemként miniszteri jóváhagyást igénylő iránymutatás kiadását;
b.	tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a közjegyzők a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény módosításáig adóstársak esetén, a végrehajtási záradék kibocsátásáért járó díjat egyszer számítsák fel.
3.	Az Obtv. 20. §-a alapján kezdeményezem a Magyar Országos Közjegyzői Kamara Választmányánál, hogy kezdeményezze a Jogi Bizottság 1/2010. számú állásfoglalásának a visszavonását.

Budapest, 2011. május 26.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.