Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-5568/2010. számú ügyben
(Kapcsolódó ügyek: AJB-2424/2010.; AJB-4799/2010.; AJB-5524/2010.;) 

Előadók: dr. Kristó Annamária
dr. Berkes Lilla

Az eljárás megindulása
Hivatalomhoz 2010-től folyamatosan érkezett mintegy félszáz olyan beadvány, amelyekben a panaszosok a korábban megépült gáz-, illetve elektromos vezetékekre tekintettel a vezetékjog utólagos bejegyzését sérelmezték. A panaszosok egyöntetűen kifogásolták úgy az engedélyesek, mint a hatóságok eljárását.
Tekintettel arra, hogy a gázvezetékek esetében lényegesen kevesebb panasz érkezett, mint az elektromos vezetékeket illetően, továbbá a vezetékjog bejegyzéséhez kapcsolódó eljárás szabályozása is eltérést mutat, a két ügykört párhuzamosan, de önálló jelentésben vizsgáltam ki. E vizsgálatban felhasználtam mindazokat az általános érvényű megállapításokat, amelyeket az AJB 5747/2010. számú ügyben tettem.
A beadványokban foglaltakkal kapcsolatban a jogállamiság elvének, a jogbiztonság követelményének sérelme, valamint a jogorvoslathoz és a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja merült fel, ezért a panaszokban megfogalmazott sérelmekre tekintettel átfogó vizsgálatot indítottam a vezetékjog ingatlan-nyilvántartásba utólagosan történő bejegyzésének tárgyában.
A vizsgálat eredményes lefolytatása érdekében az Obtv. 18. § (2) és (11) bekezdése alapján a konkrét ügyekre vonatkozóan, valamint általánosságban a vezetékjog bejegyzéssel kapcsolatos álláspontjáról a Pest Megyei Földhivatal vezetőjétől kértem tájékoztatást. 
Az AJB 5747/2010. számú ügyben már tájékoztatást kértem jogi álláspontjukról a vidékfejlesztési, illetve a nemzetgazdasági miniszterektől, a Magyar Ingatlanközvetítők és Értékbecslők Szakmai Szervezetének elnökétől illetve a Magyar Bankszövetség főtitkárától. Válaszaikat jelen vizsgálatom során is figyelembe vettem és az ügyhöz kapcsolódó általánosítható megállapításokat is felhasználtam.

Érintett alkotmányos jogok
•	a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” [Alkotmány 2. § (1) bekezdés];
•	a tulajdonhoz való jog: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.” [Alkotmány 8. § (1) bekezdés];
•	a jogorvoslathoz való jog: „A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.” [Alkotmány 57. § (5) bekezdés].

Az alkalmazott jogszabályok
1.	A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.);
2.	Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inytv.);
3.	Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény végrehajtásáról szóló 109/1999. (XII 29.) FVM rendelet (Iny. Vhr.);
4.	A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.);
5.	A bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény (továbbiakban: Bt.) 
6.	A bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény végrehajtásáról szóló 203/1998. (XII. 19.) Korm. rendelet (továbbiakban: Bt.Vhr.)
7.	A gázelosztó vezetékek biztonsági követelményeiről és a Gázelosztó Vezetékek Biztonsági Szabályzata közzétételéről szóló 80/2005. (X. 11.) GKM rendelet (továbbiakban: GKM rendelet)
8.	Az állami alapadatok felhasználásával végzett sajátos célú földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 46/2010. (IV. 27.) FVM rendelet (FVM rendelet)
9.	Az állami földmérési alaptérképek felhasználásával készülő egyes sajátos célú földmérési munkák végzéséről és az ezekkel kapcsolatos hatósági eljárások lefolytatásáról, valamint a földügyi szakigazgatásban működő adatszolgáltatás intézményi hátteréről és rendjéről szóló 13.692/2002. FVM-FTF F2 szabályzat

A megállapított tényállás
I. Az egyedi ügyekben
Az AJB 2424/2010. számú ügyben a panaszos azt sérelmezte, hogy szántó művelési ágú földjükre a körzeti földhivataltól, több vezetékjogot bejegyző határozatot is kaptak. A 2009. 12. 02. keltezésű határozattal a MAGÁZ javára 2476 m2, nagyságú területre a körzeti földhivatal vezetékjogot jegyzett be. A Budapesti Bányakapitányság hatósági bizonyítványa a nagy-középnyomású gázelosztó vezeték tekintetében a létesítés évét 1993. évben jelölte meg. Ugyanarra az ingatlanra az ELMŰ Hálózati Elosztó Kft. javára 8433 m2 területre, és szintén az ELMŰ javára 798 m2 területnagyságra jegyeztek be vezetékjogot. Mindhárom bejegyzésről a földhivatal külön határozatban értesítette a panaszost.
Az AJB 4799/2010. számú ügyben a panaszos (és még 90 érintett) tulajdonában lévő, környei külterületi ingatlanára az Égáz-Dégáz Földgázelosztó Zrt. (engedélyes) javára a 2010. 04. 15-én kelt határozatával vezetékjog helyett „bányaszolgalmat” jegyzett be a tatabányai Körzeti Földhivatal. A határozatról az összes tulajdonost értesítették. A határozatból, nem tűnik ki, hogy az érintett, külön tulajdonú ingatlanokat, milyen mértékben terhelték meg „bányaszolgalommal”, és az indokolásból sem tűnik ki, hogy milyen dokumentumok alapján jegyezte be a földhivatal a bányaszolgalmat, milyen vezetékre, és az mikor épült. Terület-kimutatást és további dokumentumokat (pl. bányakapitányság hatósági igazolása, használatba vételi engedély) nem tartalmazott a beadvány. A panaszos és egy másik tulajdonos éltek fellebbezési jogukkal, fellebbezésüket elutasították. Tekintettel arra, hogy a panaszos vitatta a szolgalom terjedelmét, csatolt egy, az engedélyes által írt levelet is, amelyben a biztonsági övezet vonatkozásában a 80/2005. (X.11) GMK rendeleten túl egy 1983-as szabványra hivatkoztak. 
Az AJB 5524/2010. számú ügyben a panaszos a szolgalom bejegyzésének jogszerűségén túl, annak terjedelmét is vitatta. A panaszos külterületi ingatlanára (a szóban forgó ingatlannak több tulajdonostársa van) 2010. március 10-én kelt határozatával a szentendrei Körzeti Földhivatal 1752 m2-es területre vezetékjogot jegyzett be a TIGÁZ-DSO Kft. javára. A panaszos 2010. április 13-án panasszal fordult a Bányakapitánysághoz, mivel panaszát a Földhivatal érdemi vizsgálat nélkül elutasította. A Bányakapitányság végzésével elismerte, hogy a szentendrei Körzeti Földhivatal vezetékjog bejegyző határozata téves adatokat tartalmazott, a vezetékjoggal érintett terület mértékét 47 m2 helyett 1752 m2-ben jegyezte be. A panaszos telkén a gázvezeték nem halad át, azt 1989-ben közterületen építették, azonban a vezeték biztonsági övezete (9-9 méter) érinti az ingatlant 47 m2 nagyságban. A panaszos vitatta a biztonsági övezet bejegyzésének a jogszerűségét, és a bejegyzéskor alkalmazott, a bejegyzés alapjául szolgáló régi, hatályukat vesztett szabályokat.  
Az AJB 5568/2010. számú ügy szorosan kapcsolódik az előző (AJB 5524/2010.) ügyhöz. A szentendrei belterületi ingatlantulajdonosok előadták, hogy az ingatlan vásárlásakor tehermentes, korlátozásokat nem tartalmazó ingatlant vásároltak. Erre figyelemmel a helyi építésügyi hatóság 5 méteres előkert megtartásával építési engedélyt adott az ingatlanra, amely alapján meg is kezdték az építkezést, és a szolgalom bejegyzésekor már 70%-os készültséggel állt az épület. A panaszosok tudomása szerint 1990-ben egy nagy-középnyomású, 1998-ban pedig kis-középnyomású gázvezetéket fektettek le a közterületen. Az engedélyes a nagy-középnyomású vezetékre a jogszabályban előírt 5-5 méter helyett, 9-9 méteres védőövezetre kérte bejegyezni a szolgalmi jogot, úgy hogy az ellentétes a helyi építési rendelet alapján kiadott építési engedéllyel is. A panaszos sérelmezte, hogy jogerős építési engedély birtokában építkeztek, azonban utóbb kiderült, hogy – az önkényesen meghatározott – biztonsági övezeten belül, most már szabálytalanul. 
A panaszosok fellebbezésükben előadták, hogy az Önkormányzat rendezési terve a területen 5 m-es előkertet ír elő, ezzel szemben a 9-9 méteres biztonsági övezet miatt 4 méter beépíthető területet veszítettek az ingatlanukból. Az Önkormányzat tájékoztatása szerint a rendezési terv elkészítésekor az egyeztető tárgyaláson az engedélyes nem jelezte, hogy a vezeték 9 méteres védőtávolságát kellett volna figyelembe venni. A tulajdoni lap tanúsága szerint a panaszos 828 m2-es beépíthető telkére a TIGÁZ-DSO Földgázelosztó Kft. 2009. 12. 16-án „Nagyközép-nyomású gázvezetéki jog 201 m2 területre” jegyeztetett be. A Pest Megyei Földhivatal a panaszosok fellebbezését a Bt. 38/C § (4) bekezdésére hivatkozva elutasította. 
Budakalász Város jegyzője – többek között a folyamatban lévő építéshatósági eljárásra is tekintettel – megkereste a Szentendrei Körzeti Földhivatalt a nagy-középnyomású gázvezeték bejegyzése alapjául szolgáló kérelem és mellékletei megküldése céljából megjelölve azt is, hogy Budakalász Város Polgármesteri Hivatala a szabályozási tervében fel kívánja tüntetni a nagy-középnyomású vezeték, kötelező védőtávolságát. A Földhivatal megtagadta a bejegyzés alapjául szolgáló okiratok megküldését, egyben tájékoztatta a jegyzőt, hogy a vezetékjog bejegyzés nem csak a két, konkrétan megjelölt budakalászi ingatlant érinti.
Összegezve: A vizsgált panaszügyekben a 2004 előtt megépült gázvezetékek tekintetében, az utólagos vezetékjog bejegyzését sérelmezték a panaszosok, különösen azért, mert a bejegyzéssel érintett ingatlanon semmiféle létesítmény nem található, és vitatták a biztonsági övezet megállapítását, annak mértékét is. A panaszosok egyöntetűen kifogásolták, hogy az eljárásról nem értesültek, ügyféli jogaikat nem gyakorolhatták, a gázvezetékekkel kapcsolatos vezetékjog bejegyzésekről csupán a földhivatal határozatából értesültek. Előadták azt is, hogy tapasztalatuk szerint a jogorvoslati jog gyakorlása során fellebbezéseiket érdemi vizsgálat lefolytatása nélkül utasították el.
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumokból megállapítható, hogy a gázgerinc-vezetékek nyomvonalának biztosítására a földhivatalok, a bányakapitányság „vezetékjog” bejegyzése céljából kiadott Hatósági igazolása ellenére hol „bányaszolgalmi jogot”1, hol „vezetékjogot” jegyeztek be az ingatlanokra. A biztonsági övezetek megállapításában is jogalkalmazási eltérés mutatkozott, ugyanis a „változási vázraj és terület-kimutatás”-okon a biztonsági övezet meghatározására, hol az 1983-as szabványt (9-9 m), hol pedig a 80/2005. (X.11) GMK rendeletben meghatározott (5-5 m) területmértéket alkalmazták. Megállapítottam azt is, hogy a közterületen létesített vezetékek esetében az ingatlanokra csupán a biztonsági övezetre tekintettel jegyeztek be vezetékjogot. 

II. A megkeresett szervek válaszai a közérdekű vezetékjogok bejegyzését illetően:
1. A Fővárosi és a Megyei Kormányhivatalok Földhivatalainak válaszai
1. Pest Megyei Földhivatal vezetője
A hivatalvezetője az egyedi ügyekben tájékoztatott arról, hogy 2009. december 16-án érkezett a Szentendrei Körzeti Földhivatalhoz a TIGÁZ-DSO Kft. kérelme, amelyben 1990-ben és 1998-ban létesített gázvezetékek biztosítására a bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény (Bt.) rendelkezéseire hivatkozva vezetékjog bejegyzését kérte számos budakalászi ingatlanra. Az engedélyes kérelmében arról tájékoztatta a körzeti földhivatalt, hogy a bejegyzéshez szükséges hatósági határozatok beszerzése a Budapesti Bányakapitányság közreműködésével folyamatban van.
A bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény (Bt.) 50/C.§(1) bekezdése szerint a 2004. január l-ét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében, amennyiben azok elhelyezésére a szolgalmi (vezeték) jog alapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg, az engedélyes 2009. december 31-ig kérheti a szolgalmi jognak az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetését. A bejegyzésre a bányafelügyelet gázelosztó-vezetékre kiadott jogerős használatbavételi engedélyhatározata alapján kerülhet sor.
A bejegyzési kérelmekkel együtt érkezett a Szolnoki Bányakapitányság Budapesten, 1998. április 24-én kelt 2448/1998. számú jogerősítő záradékkal ellátott határozata, amellyel a bányászati hatóság a TIGÁZ Rt. Diósdi Üzemigazgatósága részére a Budakalász, CORA Hypermarket gázellátását biztosító nagy-középnyomású gázelosztó vezeték használatbavételét engedélyezte.
Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inytv.) 6. § (1) bekezdése szerint a jogok és jogilag jelentős tények bejegyzésére illetőleg feljegyzésére irányuló ingatlan-nyilvántartási eljárás – ha e törvény másként nem rendelkezik – az ügyfél kérelmére vagy hatósági megkeresésre indul, és az ingatlan-nyilvántartásba csak az a jog, jogilag jelentős tény jegyezhető be, illetőleg kerülhet feljegyzésre, amelyet a kérelem vagy hatósági megkeresés megjelöl.
Az Inytv. 8. §-a szerint az ingatlan-nyilvántartásba jog bejegyzésére, jogilag jelentős tény feljegyzésére vagy adatok átvezetésére – ha törvény másként nem rendelkezik – csak az e törvényben meghatározott okirat vagy jogerős hatósági, illetve bírósági határozat alapján kerülhet sor. Az Inytv. 30. § (1) bekezdése szerint bejegyzés alapjául szolgálhat a bíróság ítélete, illetőleg a hatóság határozata, ha bejegyezhető jogra és tényre vonatkozik. 2010. február 18-án érkezett a körzeti földhivatalhoz a Budapesti Bányakapitányság Budapesten 2010. január 28-án kelt hatósági bizonyítványa, amelyben a bányászati hatóság a TIGÁZ-DSO Kft. kérelmére azt igazolta, hogy a Budakalász CORA gázelosztó vezeték használatba vételére a 2448/1998. számú engedély alapján került sor. A hatósági bizonyítvány tanúsága szerint a vezeték a változási vázrajzokon és terület-kimutatásban megjelölt ingatlanokat érinti.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 82. § (2) bekezdése szerint a hatóság által valamely tény, adat, jogosultság vagy állapot igazolására kiállított okiratot mindezek más hasonló módon történő igazolását, valamint a hatósági nyilvántartásba történt bejegyzést határozatnak kell tekinteni. 2010. március 4-én érkeztek a körzeti földhivatalhoz a vezetékjoggal érintett ingatlanokat ábrázoló műszaki munkarészek. A körzeti földhivatal határozatával az ingatlan-nyilvántartásba vezetékjogot jegyzettbe az érintett budakalászi ingatlanokra. A sérelmezett terület nagyságát pedig kijavította. Ezen határozatot a panaszos tértivevénnyel igazoltan átvette, fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett.
A 32.189/2010. számú határozat ellen a panaszos és társa 2010. április 19-én fellebbezési kérelmet nyújtott be, amelyet a Pest Megyei Földhivatal a Budapesten, 2010. május 25-én kelt 31.081/2010. számú másodfokú határozatával jogerősen elutasított. A másodfokú határozattal szemben bírósági jogorvoslati kérelmet nem nyújtottak be. A fentiekben részletesen körülírt eljárások a Bt. már idézett rendelkezései által meghatározott határidőn belül indultak, amely során az előírt használatbavételi engedélyt, és az Inytv. által előírt okiratokat benyújtották. Előzőekre tekintettel az ingatlanügyi hatóságnak a vezetékjog bejegyzéséről kellett határoznia2.
A hivatal vezetője kiemeli, hogy az ingatlanügyi hatósági eljárás során a vezetékek illetőleg a biztonsági övezetek pontos elhelyezkedése hatáskör hiányában nem vizsgálható, így az erre irányuló bizonyítási indítványok kivétel nélkül mellőzésre kerülnek azzal a kitanítással, mely szerint az egyes ingatlanok vezetékkel illetőleg biztonsági övezettel kapcsolatos érintettsége a bányakapitányság, mint bányászati hatóság előtt vitatható. Amennyiben a bányászati hatóság megállapítja, hogy a vezeték, illetőleg biztonsági övezete az ingatlant nem érinti, az ezt megállapító jogerős határozat benyújtásával a vezetékjog az ingatlan-nyilvántartásból törölhető.
A nagy tömegű elektromos és gázvezetékeket biztosító bejegyzésekkel kapcsolatban kifejtette, hogy ezen eljárások kivétel nélkül a tíz évnél régebben, illetőleg a gázvezetékek esetén 2004. január 1. napját megelőzően létesített vezetékhálózatra irányultak. A hatósági megkeresések túlnyomó részében a vezetékjog bejegyzésre került az ingatlan-nyilvántartásba és csak elenyésző számú esetben vált szükségessé a bejegyzési kérelem elutasítása. Eredménytelen eljárás esetén általában a jogerős használatbavételi engedély, illetőleg hatósági határozat hiánya eredményezte az elutasítást.
A tulajdonosok értesítésével kapcsolatos kérdésemre arról tájékoztatott, hogy az ügyekben érintett ügyfelek – így az ingatlantulajdonosok – részére az Inytv. 52.§-ban foglalt rendelkezéseknek megfelelően hivatalos iratként az elsőfokú határozatokat megküldték. A rendelkezésre álló jogorvoslati határidőn belül lehetőség volt az iratokba történő betekintésre, másolat megrendelésre, nyilatkozattételre és természetesen fellebbezés előterjesztésére is. Arról is beszámolt, hogy tapasztalatuk szerint a bejegyzéseket sérelmező tulajdonosok jelentős része nem a vezetékek hiánya, hanem a kártalanítás elmaradása miatt támadta meg a bejegyző határozatokat. A változási vázrajzok záradékolásával kapcsolatos gyakorlat mindenben megegyezik bármilyen más ügy esetén szokásos záradékolási gyakorlattal. Ennek jogszabályi hátterét 2010. május 7. napja óta az állami alapadatok felhasználásával végzett sajátos célú földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 46/2010. (IV. 27.) FVM rendelet alkotja. Tájékoztatott arról is, hogy a vezetékjogi bejegyzésekkel érintett ingatlanok száma a nagytömegű bejegyzésekre irányuló eljárások 2009-es megindítása óta a Pest Megyei Földhivatal illetékességi területén közel 110.000 darab volt.
1.1. Budapest Főváros Kormányhivatalának Földhivatala hivatalvezetője többek között arról tájékoztatott, hogy a földmérő vállalkozó a vezetékhálózat nyomvonalának felmérésével elkészíti változási vázrajzot, terület-kimutatást, amit a földhivatalnak záradékolásra benyújt. Az érintett vezeték geometriai helyzetére vonatkozó adatokat a hálózati engedélyes saját nyilvántartásából szolgáltatja, így a vezeték nyomvonalát, valamint a vezeték védősávját az engedélyes határozza meg. 
1.2. A Békés Megyei Kormányhivatal Földhivatalának vezetője szerint abból adódhat a változási vázrajzok és terület-kimutatások eltérése a helyszíni állapottól, hogy az ingatlan tulajdonos nem jelentette be a térképi változást, valamint a földhivatal azon a településen nem végzett időszakos helyszínelést. A földhivatal vezetője felvetette, hogy törvény határozza meg az állami földmérési alaptérkép tartalmát3 és a földhivatalok feladatai csak az állami alapadatokra korlátozódnak. Az állami alapadatokon túli tartalmat a megrendelő költségére lehet az alaptérképen ábrázolni, ezért a Békés Megyei Földhivatal és a közmű-szolgáltatók között együttműködési megállapodás született a változási vázrajzok elkészítéséhez nyújtott adatszolgáltatásról, amely minden esetben e-mail formájában zajlott. A hivatalvezető ennek kapcsán utalt arra is, hogy az engedélyes és a megyei földhivatal közötti „együttműködési megállapodás célja a bejegyeztetés gyorsabb, gördülékenyebb, határidőben történő teljesítése volt.”
1.3. A Fejér Megyei Kormányhivatal Földhivatalának vezetője rögzítette, hogy az állami alapadatok felhasználásával végzett sajátos célú földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 46/2010. (IV. 27.) FVM rendelet 6. § (4) bekezdésének megfelelően változási vázrajzként kell kezelni az ingatlan nyilvántartási térképi adatbázis tartalmában változást nem eredményező változási vázrajzokat, térképeket és vázlatokat, így a jog bejegyzésére szolgáló változási vázrajzot. A változási vázrajzok vizsgálatát és záradékolását a rendelet 47. § (1) bekezdése alapján a Ket. előírásai szerint végezte a földhivatal és a rendelet 51. § (2) bekezdésének megfelelő szövegezéssel látta el „Az állami alapadat tartalom az ingatlan-nyilvántartási térképi adatbázis tartalmával megegyezik Ez a záradék a keltezéstől számított egy évig hatályos, későbbi felhasználás előtt a vázrajzot újra záradékoltatni kell”. Fejér megye illetékességi területét érintően a körzeti földhivatalok, illetve a megyei földhivatal az egyes érdekeltek részére a döntésnek csak a rájuk vonatkozó kivonatát kézbesítette, a hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítéséről, illetőleg a postai tevékenységről szóló jogszabály szerint.
A földhivatal a jogerős hatósági határozatot annyiban vizsgálhatja, hogy az megfelel-e az Inytv. vonatkozó rendelkezéseinek, ezért szerinte a vezetékjoggal érintett ingatlanok tulajdonosai feleslegesen nyújtanak be fellebbezést a földhivatali döntések ellen. Továbbá problémát jelent földhivatali szempontból, hogy egy-egy hatósági határozat sok esetben jelentős számú ingatlant és tulajdonost érint, így fellebbezés esetén a hatósági határozatban megjelölt összes ingatlanra fel kell jegyezni a fellebbezés tényét, ami a nem fellebbező tulajdonosok esetében (például kölcsönfelvételnél) hátrányt jelent. A hivatalvezető fontosnak tartaná ilyen esetekben a törvényi rendelkezések pontosítását, összehangolását.
1.4. A Hajdú-Bihar Megyei Földhivatal vezetője a sajátos célú geodéziai munkák adatszolgáltatási- és záradékolási eljárásának gyakorlati megvalósulása során a földmérési és térképészeti adatok és munkarészek szolgáltatásával kapcsolatosan a földmérési és térképészeti állami alapadatok kezeléséről, szolgáltatásáról és egyes igazgatási szolgáltatási díjakról szóló 63/1999. (VII. 21.) FVM-HM-PM együttes rendelet 3. §-ára hivatkozott. Ez alapján az adatokat a földmérő a rendelet szerinti szabványos formanyomtatványon igényelheti személyesen a hivatalok térképtárában, vagy elektronikus úton, e-mailben. A meghatározott igazgatási szolgáltatási díj befizetése vagy átutalása után kapja meg a vállalkozó a munka végzéséhez szükséges adatokat. 
A változási vázrajzok földhivatali vizsgálata és záradékolásakor a 46/2010. (IV. 27.) FVM rendeletre hivatkozott. A földmérő vállalkozó az általa készített változási vázrajzot és mellékleteit a földmérési osztályhoz nyújtja be, ahol a beadványt iktatják, és az ügyintéző megállapítja a fizetendő igazgatási szolgáltatási díj mértékét. A záradékolási eljárásban az iktatást követően a vizsgáló ellenőrzi, hogy a változási vázrajz és a kötelező mellékletei megfelelnek-e a fenti rendelet 47. §-ában foglalt előírásoknak. Ha a munka nem, vagy csak részben felelt meg, akkor a tételes vizsgálati jegyzőkönyvvel együtt a földhivatalok hiánypótlásra vagy javításra visszaadják a záradékolást a kérelmezőnek. A Hajdú-Bihar Megyei Kormányhivatal Földhivatalához tartozó körzeti földhivatalok határozatainak indokolási része az érintettek szélesebb körű tájékoztatása érdekében a bejegyzés alapjául szolgáló okirat számának feltüntetése mellett a hatósági határozat lényeges rendelkezéseit is tartalmazta. A megyében a vezetékjog bejegyzésével érintett tulajdonosok és az engedélyesek a vezetékjog bejegyzéséről összefoglaló, egyszerűsített vagy kivonatos határozati formában postai úton értesültek és a határozat mellé a jogosult által adott tájékoztatást is megküldték. 
1.5. A Heves Megyei Kormányhivatal Földhivatalának vezetője a vázrajzok záradékolásával kapcsolatosan hivatkozott a 2010. május 5-ig hatályban volt 13.692/2002. FVM-FTF számú szabályzatra (F2), ezt követően pedig az állami alapadatok felhasználásával végzett sajátos célú földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 46/2010. (IV. 27.) FVM rendeletre. A körzeti földhivatal záradékoláskor ellenőrizte, hogy a munkát arra jogosult személy végezte-e, igazolta-e az adatszolgáltatás igazgatási szolgáltatási és a vizsgálati díj befizetését, a kötelező munkarészek meglétét, a belső vizsgálatot és a minőség tanúsítását arra jogosult személy végezte-e. Ellenőrizte továbbá, hogy a vázrajz megfelel-e a szabályzatban előírt alaki és tartalmi követelményeknek, a változási vázrajz és terület-kimutatás változás előtti oldala egyezik-e az érvényben lévő nyilvántartási állapottal, illetve az érvényes záradékkal rendelkező, előzetes nyilvántartásba vett állapottal, a területszámítás helyesen történt-e. A záradékolás során minden esetben tételesen ellenőrizte a körzeti földhivatal a térképpel és a tulajdoni lap adataival való egyezőséget. A biztonsági övezet mindig szerepelt a vázrajzon és a pontvázlaton. Az eseti helyszíni vizsgálat során, szúrópróbaszerű mintavételes eljárással győződött meg a körzeti földhivatal arról, hogy a földmérési munkarészekben feltüntetett állapot a megengedett tűréshatáron belül megegyezik-e a természetbeni állapottal.
1.6. Komárom-Esztergom Megyei Kormányhivatal Földhivatalának vezetője tájékoztatott arról, hogy a változási vázrajzok vizsgálatakor a záradékoló vizsgálta, hogy a vállalkozó a hatályos ingatlan-nyilvántartási térképi adatbázist használta-e fel a munka elkészítésekor, illetve azt, hogy a terület-kimutatásban szereplő földrészletek adataira vonatkozó értékek megegyeznek-e az ingatlan- nyilvántartásban szereplő adatokkal.
A hivatalvezető kifejtette, hogy az ingatlanügyi eljárásban az ingatlanügyi hatóságnak azt az ügyfelet kell értesítenie, akinek az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett tulajdonjogának törlését, illetve akivel szemben vételi jog bejegyzését kérik. Az értesítést az ingatlanügyi hatóság az ügyfél ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett lakcímére, illetve székhelyére kézbesíti. A fentiek ellenére a vezetékjog bejegyzésére irányuló kérelem beérkezését követően hirdetményi úton értesítették az érintetteket. A vezetékjog bejegyzéséről szóló határozat és ezzel együtt az engedélyes tájékoztató levelének kézbesítése minden esetben postai küldeményként, illetve 2010 októberétől költségkímélő célzattal esetenként hivatali kézbesítés útján történt. Postai úton történő kézbesítés esetén 2010 szeptemberéig egyszerű postai küldeményként küldték meg a határozatokat, ezt követően tértivevénnyel. 
A hivatalvezető hangsúlyozta, hogy az ingatlan-nyilvántartási eljáráskor a hatóságnak azt kell vizsgálnia, hogy a kérelmező valamennyi, a jogszabályokban meghatározott okiratot mellékelte-e, és azok bejegyzésre alkalmas okiratnak minősülnek-e. Amennyiben a hatósági határozat, illetve a beadvány az Inytv. előírásainak megfelel, az ingatlanügyi hatóság a vezetékjogot bejegyzi az ingatlan-nyilvántartásba. Az ingatlanügyi hatóság hatásköre a vezetékek/létesítmények engedélyezésére irányuló eljárások felülvizsgálatára, illetve azok jogszerűségének vizsgálatára nem terjed ki.
1.7. A Pest Megyei Kormányhivatal Földhivatala vezetőjének álláspontja megegyezett a később megkeresett Vidékfejlesztési Minisztérium helyettes államtitkár véleményével (2. pont). 
1.8. A Zala Megyei Kormányhivatal Földhivatalának vezetője arról tájékoztatott, hogy mire terjed ki a hatóság vizsgálata a földmérési munkarészek vizsgálata és záradékolásakor. A biztonsági övezet határának megjelölésével kapcsolatosan kiemelte, hogy a vezetékjog bejegyzéséhez készített változási vázrajzok minden esetben tartalmazzák a biztonsági övezet határát, megítélése szerint a félreértést a viszonylag „keskeny” övezetek ábrázolása okozhatja.
Jelezte azt is, hogy a vázrajz az övezet földrészleten belüli elhelyezkedését mutatja, de a szolgalmi joggal érintett terület kiszámítását a földmérő nem a vázrajz, hanem a digitális térkép alapján végzi. A cm élességű digitális térképi határvonalak és a szolgalmi jogi sáv határvonalai által létrehozott poligon területét numerikusan határozzák meg, melyet a földhivatal a koordinációs vizsgálat során tételesen ellenőriz. 
A hivatalvezető kiemelte, hogy amennyiben az ingatlanügyi hatóság megítélése szerint a bejegyzés alapjául szolgáló hatósági határozatot nem a hatáskörében eljáró szerv hozta, vagy a határozat tartalma jogszabályba ütközik, akkor az Inytv. 42. § (1) bekezdésével összhangban a beadvány elintézésének függőben tartásával egyidejűleg erről az ingatlanügyi hatósági határozathozatal előtt az ügyészt értesíti. A határozatok felülvizsgálatára a földhivatal ezen túlmenően nem jogosult, azokhoz eljárása során kötve van. Hangsúlyozta, hogy hirdetményi kézbesítést nem alkalmaztak, a vezetékjogot bejegyző határozatokról a tulajdonosok minden esetben postai úton értesültek. 
2. A Vidékfejlesztési Minisztérium jogi és igazgatási ügyekért felelős helyettes államtitkárának álláspontja szerint: Az ingatlan-nyilvántartás közhitelessége és a forgalombiztonság szempontjából azonban a jogalkotó indokoltnak tartotta, hogy az ingatlanok tulajdoni lapjai a valóságnak megfelelő állapotot tükrözzék. A vezetékjog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésének előírása egy jogbizonytalan helyzet felszámolását szolgálja. A vezetékjog teszi lehetővé továbbá, hogy az engedélyes szakemberei szükség esetén az ingatlanra bejuthassanak és ott az esetlegesen közvetlen élet- és balesetveszélyt okozó üzemzavart elhárítsák. 
A tulajdonnal kapcsolatos jogok (rendelkezés, elidegenítés, használat) sérelme és korlátozottsága kapcsán megállapítható, hogy a vezetékjog bejegyzése önmagában nem korlátozza az ingatlan használatát (nem csökkenti az értékét), mivel ezek a berendezések, műszaki létesítmények esetenként több évtizede ott találhatók az egyes ingatlanokon, illetve azok környezetében. A vezeték egyes esetekben nem halad át az érintett ingatlanokon, mindössze annak biztonsági övezetét képező terület miatt szükséges a vezetékjog bejegyzése, ezáltal a tényleges helyzet és az ingatlan-nyilvántartás kerül összhangba ezzel a folyamattal. A vezeték és a vezetékjog miatti jogszabályi korlátozások és tilalmak – amelyekről a szolgáltató kérésre tájékoztatást ad – már akkor életbe léptek, amikor a vezetékjogot megalapították. A vezetékjog jogosultja az érintett ingatlant alapvetően a folyamatos és biztonságos közszolgáltatás nyújtásához veszi igénybe, és az ingatlan tulajdonosa tűrni köteles, hogy közszolgáltatás nyújtásához ingatlanát időlegesen használják (p1. karbantartás, üzemzavar elhárítás), tulajdonjogát egyébként korlátozzák [Ptk. 108. §, 171. §, 387. §]. 
A vezetékjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésével kapcsolatosan kifejtette, hogy az Inytv. szerint, a jogok és jogilag jelentős tények bejegyzésére, illetőleg feljegyzésére irányuló ingatlan-nyilvántartási eljárás – ha e törvény másként nem rendelkezik – az ügyfél kérelmére vagy hatósági megkeresésre indul, és az ingatlan-nyilvántartásba csak az a jog, jogilag jelentős tény jegyezhető be, illetőleg kerülhet feljegyzésre, amelyet a kérelem vagy hatósági megkeresés megjelöl [Inytv. 6. § (1)]. 
Az ingatlan-nyilvántartásban jog bejegyzésére, jogilag jelentős tény feljegyzésére vagy adatok átvezetésére – ha törvény másként nem rendelkezik – csak az e törvényben meghatározott okirat vagy jogerős hatósági, illetve bírósági határozat alapján kerülhet sor [Inytv. 8. §]. Az Inytv. 30. § (1) bekezdése szerint bejegyzés alapjául szolgálhat a bíróság ítélete, illetőleg a hatóság határozata, ha bejegyezhető jogra és tényre vonatkozik. 
A bejegyzés alapjául szolgáló okiratok részét képező változási vázrajzok záradékolásával kapcsolatos gyakorlat jogszabályi hátterét 2010. május 7. napja óta az állami alapadatok felhasználásával végzett sajátos célú földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 46/2010. (IV. 27.) FVM rendelet alkotja. A rendelet 10. § (3) bekezdése szerint nem feltétel a vázrajz tulajdonosok által történő aláírása, ugyanezen szakasz (1) bekezdésének f.) pontja alapján a vázrajz „A változás akaratuknak megfelelően történt” szövegrészt és alatta az érdekelt felek aláírására fenntartott helyet tartalmazza. A két jogszabályhely között nincs ellentmondás, mivel a hivatkozott szövegrész valamennyi változási vázrajz kelléke, azonban jelen esetkörben a tulajdonosok által történő aláírása azért nem szükséges, mivel a vezetékjog bejegyzésének alapjául nem a változási vázrajz, hanem az arra illetékes hatóság jogerős hatósági határozata szolgál [Inytv. 30. § (1)]. A vezetékjog bejegyzésére irányuló ingatlan-nyilvántartási eljárások során a hatáskörrel rendelkező hatóságok olyan jogerős határozatai pótolják a felek megállapodását, illetve a tulajdonos hozzájárulását, bejegyzési engedélyét [Inytv. 34. § (1)]. 
Az FVM rendelet hatálybalépése előtt a záradékolási eljárást a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium Földügyi és Térképészeti Főosztály által 2002-ben kiadott „F2 Szabályzat az állami földmérési alaptérképek felhasználásával készülő egyes sajátos célú földmérési munkák végzéséről és az ezekkel kapcsolatos hatósági eljárások lefolytatásáról, valamint a földügyi szakigazgatásban működő adatszolgáltatás intézményi hátteréről és rendjéről” szabályozta, a fentiekkel lényegében azonos tartalommal.
A tulajdonosok értesítésével kapcsolatban tájékoztatott arról, hogy az érintett ügyfelek – így az ingatlantulajdonosok – részére a földhivatalok többsége az Inytv. 52. §-ban foglalt rendelkezésekre figyelemmel hivatalos iratként az elsőfokú határozatokat megküldte. A rendelkezésre álló jogorvoslati határidőn belül lehetőség volt az iratokba történő betekintésre, másolat megrendelésre, nyilatkozattételre és természetesen fellebbezés előterjesztésére is. A változási vázrajz megküldésére ugyanakkor kifejezett jogszabályi előírás hiányában nem került sor.
A kézbesítési gyakorlattal kapcsolatban hangsúlyozta, hogy az ingatlan-nyilvántartás a jogosultak adatai (név, lakcím) vonatkozásában nem, csak a bejegyzett jogok és a feljegyzett tények vonatkozásában közhiteles. Az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosult nevének (cégnevének), illetve lakcímének (székhelyének vagy telephelyének) a megváltozását az ingatlanügyi hatóság elsősorban az érdekelt bejelentése alapján vezeti át az ingatlan-nyilvántartásban. Az ingatlan tulajdonosa, az állam tulajdonosi jogait gyakorló szerv vagy a vagyonkezelő, illetőleg a használó a változás bekövetkezésétől, illetőleg a tudomásszerzéstől számított harminc napon belül köteles bejelenteni az ingatlanügyi hatóságnak nevének (cégnevének), illetve lakcímének (székhelyének vagy telephelyének) megváltozását [Inytv. 27. (2)-(3)], amely kötelezettségüknek az érintettek sok esetben nem tesznek eleget, ezért a hivatalos iratok kézbesítése nem minden esetben eredményes.
A földhivatali határozatok kézbesítése kapcsán kialakult eltérő joggyakorlat megszüntetése érdekében – a helyettes államtitkár szerint – elsődlegesen a hivatkozott eljárásjogi szabályok módosítására volna szükség, amelynek keretében egyértelművé kellene tenni a jogalkalmazók számára, hogy a Ket. szerinti hirdetményi kézbesítésnek, a hatósági határozaton alapuló – vagyis kizárólag foganatosító típusú, mérlegelést nem tűrő – bejegyzések esetén is lehetőség van. 
3. A Magyar Bankszövetség főtitkára tájékoztatott arról, hogy a bankok belső szabályzatai szerint a telki szolgalmi jog, a földmérési jelek, valamint a villamos berendezések elhelyezését biztosító használati jog, továbbá a vezetékjog, vízvezetési és bányaszolgalmi jog, telekalakítási és építési tilalom elrendelése, egyéb építésügyi korlátozás, a bejegyzés iránti kérelemnek, vagy a megkeresés elutasításának értékcsökkentő vagy értéknövelő hatását az ingatlan értékbecslésekor kell figyelembe venni.
A vezetékjog az ingatlan forgalmi és így minden ebből keletkeztetett értékére is befolyással lehet, ezért a vezetékjog tartalmi megismerése mind a bejegyzett tulajdonos, mind az összes ingatlannal kapcsolatosan érintett („ügyfél”) érdeke. A vezetékjog értékbefolyásoló hatása miatt a jelzálog jogosultat leginkább az érdekli, hogy a vezetékjog egy meglévő (az értékbecslő által mérlegelt) vezeték nyomvonalát biztosítja, vagy egy új, leendő nyomvonalat. 
Üres építési telkek, valamint olyan felépítményes ingatlanok esetén, ahol a Helyi Építési Szabályzat (HÉSZ) építési övezeti besorolása további beépítést enged, ott a vezetékjog nyomvonalának (a védőtávolsággal egyetemben) megismerése elengedhetetlen, hiszen korlátja lehet (épület, építmény elhelyezés, magassági korlát stb.) a fejlesztési elképzeléséknek, ezzel akár csökkentve az ingatlan értékét, nehezítve annak értékesíthetőségét, meghiúsítva egy építési beruházás finanszírozását. 
A már meglévő és az ingatlan nyilvántartásban be nem jegyzett – a levegőben vagy a földben elhelyezett – elektromos vezetékekkel kapcsolatban, ha az értékbecslő az ingatlanon már meglevő és a föld felszíne felett elhelyezett vezetékeket, műtárgyakat észlel, azokat az ingatlan értékének meghatározásánál figyelembe tudja venni, függetlenül attól, hogy a vezetékjog a tulajdoni lapon szerepel-e. Az ilyen esetekben a vezetékjog utólagos bejegyeztetése a hitelező bank érdekeit nem sérti. 
Általában értékelve a helyzetet: a vezetékjog nem képezi akadályát a zálogjog érvényesítésének, és a bankok a vezetékjog utólagos bejegyzését nem tekintik a fedezet értékét csökkentő, „ügyfél által tanúsított szerződésszegő magatartásnak”, amennyiben a vezetékjog megléte korábban ismert volt. A szolgalmi jog tehát a fedezet értékét csökkenti vagy csökkentheti, de a fedezet elfogadhatóságát nem befolyásolja. A Bankszövetségnek nincs tudomása arról, hogy korábban kötött hitelszerződést e körülmény miatt felmondtak volna, arra azonban sor kerülhet, hogy ha az ingatlan értékét jelentős mértékben csökkentené a korábban nem ismert vezetékjog, hogy pótlólagos fedezetet kérjen a bank. 
A vezetékjog bejegyzésével kapcsolatosan eljárási problémák is felmerültek. Súlyos gondot jelent az a jelenlegi gyakorlat, miszerint az áramszolgáltató a vezetékjog bejegyzési kérelmében „számos” (akár több száz) ingatlanra egyszerre kéri e jogának bejegyzését. Ezzel rendezetlen ingatlan-nyilvántartási állapotot generál, mert a földhivatal ezeket a kérelmeket csak egyszerre tudja (a kérelem tartalma miatt) feldolgozni, amennyiben bármelyik érintett ingatlanon már van a szóban forgó kérelmet rangsorban megelőző elintézetlen széljegy, akkor az akadályozza a tárgyi vezetékjog bejegyzését. 
A vezetékjog bejegyzésével kapcsolatos földhivatali eljárás jelentős számú (tömeges) vezetékjog bejegyzési kérelem esetén azok elintézése, végleges bejegyzése az ugyanezen ingatlanokra esetlegesen tervezett kölcsönök felvételét késleltetheti, amely a bankoknak és az ügyfeleknek is jelentős problémákat eredményezhet. Az ingatlan-nyilvántartási törvény rendelkezései szerint, amíg a megelőző széljegyet (p1. vezetékjog) a földhivatal nem bírálja el, addig nem jegyezhető be a bank jelzálogjoga. Tömeges vezetékjog bejegyzési eljárás esetén vagy egyedi esetekben is, amennyiben a földhivatalnak hiánypótlásra kell felhívni a Magyar Kereskedelmi Engedélyezési Hivatalt, az eljárás elhúzódása hátrányt jelent. 
4. A Magyar Ingatlanközvetítők és Értékbecslők Szakmai Szervezete megkeresésemet követően szakmai konzultációt hívott össze és az alábbi véleményt alkották. A vezetékjog bejegyzése minden egyes esetben a forgalmi érték csökkenését eredményezi. A szakmai konzultáció során egyértelművé vált, hogy az értékcsökkenés valós, ennek a mértéke – figyelembe véve több tényezőt – elérheti, esetenként meghaladja a 10 százalékot. Az értékbecslésre vonatkozó szakmai előírások szerint kötelező a szolgalmi jogok, értékcsökkentő mértékének a megállapítása és figyelembevétele. Erre a különböző típusú ingatlanoknál különféle módon kerül sor, adott esetben bonyolult képletekkel előírt számítás alapján. Az utólagos vezetékjog bejegyzés egy sor olyan kérdést vetett fel, amelyek arra mutatnak, hogy hazánkban az ingatlan-nyilvántartási rendszer hiányos, reformra szorul. Így különösen a naprakész ingatlankataszter kérdése (mely a területek és a rajtuk elhelyezett építmények státuszát, adatait és a változásokat egyértelműen rögzíti), valamint a tulajdoni lap két részre osztása (melyben az egyik lap a földterület összes adatát és a rá vonatkozó jogokat tartalmazza, míg a másik lap a felépítmények hasonló adatait).

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény határozza meg. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
Elsőként azt vizsgáltam, hogy az ügyben érintett szervekre kiterjed-e a hatásköröm. Az Obtv. 29. § (1) bekezdés a) pontja hatóságként nevesíti a közigazgatási feladatot ellátó szervet, az eljárásban érintett szervek, mind a földhivatalok, mind a bányakapitányságok területi szervei államigazgatási szervnek minősülnek, így rájuk az ombudsman vizsgálati hatásköre kiterjed. A panaszosok beadványaikban a jogorvoslat igénybevételének formális jellegét minden esetben valószínűsítették, a fentiekre tekintettel pedig hatásköröm az egyedi ügyek vizsgálatára egyértelműen fennáll.

II. Az alkotmányos alapelvek és alapvető jogok tekintetében
Az országgyűlési biztos – amint erre már számos jelentésemben is felhívtam a figyelmet – egy adott társadalmi probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának. Az ombudsmani intézmény megalakulása óta az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatai során következetesen, zsinórmértékként támaszkodik az Alkotmánybíróság alapvető jogállami garanciákkal és az alapjogok tartalmával kapcsolatos elvi megállapításaira, valamint – az ombudsmani jogvédelem speciális vonásainak megfelelően – alkalmazza az alapjogok korlátozásának alkotmányosságát megítélni hivatott egyes alapjogi teszteket.4
1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság már működése első éveiben elvi éllel állapította meg, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. Az Alkotmánybíróság szerint a jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára5. A jogbiztonság követelménye azonban nem korlátozódik kizárólag a jogalkotás szférájára, nem csupán a normák egyértelműségét követeli meg, hanem azt is, hogy az egyes jogintézmények működése, vagyis a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen6. Az alkotmánybírósági gyakorlat alapján egyértelműen jogbizonytalanságot teremt, ha egy közigazgatási szerv az állampolgárokat túlbuzgóságból vagy a jogszabály hibás értelmezésből eredő indokolatlan zaklatásnak teszi ki7. A jogállamiság elvéből folyó követelmény a közhatalom, a közigazgatás törvény alá rendeltsége: a közhatalommal rendelkező szervek a jog által megállapított működési rendben, a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket8. Az irányadó alkotmánybírósági értelmezés alapján a jogbiztonság követelménye – a közhatalmi tevékenység korlátaiként – önálló alkotmányjogi normaként érvényesülnek.
2. A jogállamiság elve, a jogbiztonság követelménye és a jogorvoslathoz való jog szoros kapcsolatban áll egymással. Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése alapján a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a jogorvoslathoz való jog immanens tartalmát képezi, hogy az érdemi határozatokkal szemben más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz lehet fordulni9. A jogorvoslathoz való jog tényleges érvényesüléséhez a „jogorvoslás” lehetősége is szükséges, vagyis az, hogy a jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a jogsérelem orvosolhatóságát10. A jogorvoslathoz való jognak az Alkotmányban garantált alapvető joga a rendes jogorvoslatra vonatkozik.
3. Az Alkotmány 13. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Az Alkotmány szempontjából a tulajdont a vonatkozó jogszabályok együttese definiálja: az alapjogként védett tulajdon tartalmát a mindenkori (alkotmányos) közjogi és magánjogi korlátokkal együtt kell érteni11. A törvényalkotó továbbá a tulajdonhoz való jog alapján mindig köteles tiszteletben tartani azokat a jogosítványokat, amelyeket korábban ő maga alakított ki alkotmányos értelemben vett tulajdonként12. Az Alkotmánybíróság kinyilatkoztatta, hogy a magánjogi tulajdonjogi tárgyakon túl azon egyéb vagyoni értékű jogok is tulajdonvédelemben részesülnek, amelyek esetében, a tulajdon „önálló részjogosítványáról” van szó. „Az Alkotmánybíróság […] az alkotmány tulajdonvédelemmel kapcsolatos rendelkezéseit olyan alapjognak tekinti, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok az egyéb dologi jellegű vagyoni jogok védelmére is alkalmaznak.”13
Az Alkotmánybíróság szerint az alkotmányos tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a polgári jogi fogalmakat, és nem azonosítható az absztrakt polgári jogi tulajdon védelmével. Az alkotmányos tulajdonvédelem terjedelme mindig konkrét; függ a tulajdon alanyától, tárgyától és funkciójától, illetve a korlátozás módjától is.14
Az Alkotmány 13. § (2) bekezdése alapján tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet. Az Alkotmánybíróság kimondta, hogy a „kisajátítás a tulajdonviszonyokba való állami beavatkozás legerősebb eszköze, a tulajdon közhatalmi eszközökkel való elvonására ad módot. Ezért a tulajdonhoz való jog védelme érdekében a kisajátítás feltételeit, alapvető garanciáit maga az Alkotmány határozza meg. […] Az Alkotmány kivételesen és közérdekből teszi lehetővé a tulajdon elvonását.”
Az Alkotmánybíróság szerint „Az Alkotmány 13. § (2) bekezdése által a kisajátítás esetében támasztott teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás követelménye a tulajdonhoz való alapvető jog védelmének egyik alkotmányi biztosítéka. Az Alkotmány a tulajdon elvonása esetére értékgaranciát nyújt a tulajdonos számára. Az államnak az Alkotmány 13. § (2) bekezdésével összefüggésben az Alkotmány 8. § (1) bekezdéséből folyó objektív intézményvédelmi kötelezettsége körébe tartozik az, hogy gondoskodjon a tulajdonos Alkotmányban meghatározott követelményeknek megfelelő kártalanításáról. Ez a törvényhozóra azt a kötelezettséget hárítja, hogy a kisajátítás szabályozása során törvényben köteles szabályozni a teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás megvalósulásának anyagi jogi és eljárásjogi biztosítékait.”15
Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint tehát a tulajdonhoz való jog kivételes alapjog, tekintettel arra, hogy azt az állam akár teljes egészében elvonhatja, vagyis a tulajdont kisajátíthatja. A kisajátítás jogszerűségének vizsgálandó feltételei a közérdekűség, a kivételesség, a kisajátítás módja (csak törvényben szabályozott esetekben és módon történhet), valamint a kártalanítás. A kártalanítás megfelelősége csak előző feltételek megléte esetén vizsgálható. Az előfeltételek fennállása esetén a kisajátítás alkotmányos, amennyiben az azonnali, teljes és feltétlen kártalanítás mellett történik. A kártalanítás feltétlensége kategorikus követelmény, mely azt jelenti, hogy az nem tehető függővé például a költségvetés teherbíró képességétől, sem a kisajátítást elszenvedő tulajdonos személyében vagy egyéb körülményeiben rejlő valamely októl, a kisajátítandó tulajdoni tárgytól, sem bármilyen egyéb körülménytől.16
Megjegyzendő ugyanakkor, hogy a közérdek alapján történő tulajdonkorlátozásnál az Alkotmánybíróság nem tekinti elégséges alapnak, hogy a jogszabály általánosságban hivatkozik a korlátozást szükségessé tevő közérdekre, szabad hatósági mérlegelési jogkörben hagyva annak meghatározását, konkrétan milyen tulajdoni tárgyakra kell a korlátozást alkalmazni. A közérdeket jogszabályban úgy kell meghatározni, hogy konkrét ügyben a közérdekből történő korlátozás szükségességét bíróság ellenőrizhesse. A közérdek megléte mellett az alkotmányossági vizsgálat másik szempontja az arányosság követelménye, amely szerint korlátozással elérni kívánt cél fontosságának és az ennek érdekében okozott alapjog-sérelem súlyának összhangban kell állnia.
Az Alkotmánybíróság egy másik határozatában17 elvi éllel mutatott rá arra, hogy „a tulajdonhoz való jog védelmére kialakított gyakorlata megfelel az 1993. évi XXXI. törvénnyel kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény (a továbbiakban: Egyezmény) első kiegészítő jegyzőkönyve 1. cikkében foglaltaknak, és összhangban áll az Emberi Jogok Európai Bíróságának (a továbbiakban: Bíróság) határozataiban kifejtett elvekkel. Az 1. cikk alapján minden természetes vagy jogi személynek joga van javai tiszteletben tartásához. Senkit sem lehet tulajdonától megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből és a törvényben meghatározott feltételek, valamint a nemzetközi jog általános elvei szerint történik.
Az AB rámutatott, hogy a közérdek fogalmát a Bíróság tágan értelmezi: konkrét esetben megjegyezte, hogy a közérdekű tevékenységet végző, de magántársaság légi fuvarozó gazdasági érdekeit a járatok üzemeltetésével kapcsolatban aligha lehet elválasztani az ország egészének érdekeitől. A közérdek meglétének ellenőrzését a Bíróság álláspontja szerint az egyes országok inkább el tudják végezni, mint egy nemzetközi bíróság, de a Bíróság a közérdekre való nyilvánvalóan alaptalan hivatkozást nem fogadja el. A tulajdonjog korlátozásánál a Bíróság állandó gyakorlata szerint ugyanazokat a követelményeket kell alkalmazni, mint amelyeket az Egyezmény a tulajdonjog elvonására meghatároz. Ez azt jelenti, hogy a korlátozás csak akkor fogadható el, ha az okozott sérelem arányos a közérdeket szolgáló előnnyel. Az arányosság kérdésénél a Bíróság széles körben vizsgálja az összefüggéseket és ezen az alapon megállapította az Egyezmény megsértését olyan esetben, amikor a tulajdonjog korlátozásánál az állammal szemben való fellépésre nem volt lehetőség, megfelelő jogvédelmet szolgáló eljárási szabályokat nem dolgoztak ki.
Az Alkotmánybíróság példaként idézi a Bíróságnak egy lengyel ügyben 2004-ben hozott elvi határozatát, amely a konkrét jogsérelem megállapításán túl a jogrendszer alapvető hiányosságát is kiemelte: a Bíróság szerint Lengyelország nem rendelkezett a jogvédelmet szolgáló megfelelő eljárásról a tulajdonjog sérelme esetére, ezért felhívta a tagállamot a megfelelő jogi és közigazgatási lépések megtételére. Ugyanezt a megoldást alkalmazta a Bíróság 2006-ben egy másik lengyel ügyben, amelyben a jogrendszer hiányosságát abban jelölte meg, hogy nem állnak rendelkezésre olyan eljárási és egyéb jogintézmények, amelyek megakadályoznák a tulajdonjog önkényes és kiszámíthatatlan megsértését ezért ismételten felhívta a lengyel államot az arányosságot biztosító jogi megoldás kidolgozására.
Végezetül lényeges rámutatni az Európai Alkotmány létrehozásáról szóló szerződés II-77. cikkének (1) bekezdésében foglaltakra, amely a tulajdonhoz való joggal összefüggésben az alábbiakat rögzíti: „Mindenkinek joga van ahhoz, hogy jogszerűen szerzett tulajdonát birtokolja, használja, azzal rendelkezzen, és azt örökül hagyja. Tulajdonától senkit sem lehet megfosztani, kivéve, ha ez közérdekből, a törvényben meghatározott esetekben és feltételekkel, valamint az ezáltal elszenvedett veszteségekért kellő időben fizetett méltányos összegű kártalanítás mellett történik. A tulajdon használatát, az általános érdek által szükségessé tett mértékben, törvénnyel lehet szabályozni.”

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. Alapvetések: a vezetékjog, mint közérdekű használati jog
Ahogyan arra az előző, II. pontban – a kapcsolódó alkotmánybírósági gyakorlat alapján – utaltam a tulajdonhoz való jog egy speciális szerkezetű, akár közérdekből is korlátozható, sőt elvonható (kisajátítás) alapjog. Ismételten rögzíteni kell, hogy az Alkotmány szempontjából a tulajdont a vonatkozó jogszabályok együttese definiálja, az alapjogként védett tulajdon tartalmát a mindenkori közjogi és magánjogi korlátokkal együtt kell érteni. Bár alapjogi aspektusú vizsgálatom kiindulópontja a tulajdonjog alkotmányjogi fogalma és korlátozhatósága, a vezetékjog kérdéskörével összefüggésben jelezni kell, hogy polgári jogi oldalról közelítve a tulajdonjog tartalmát általánosságban egyfelől a tulajdonost megillető alanyi jogokkal, másfelől a tulajdonost terhelő kötelezettségekkel lehet jellemezni. 
Jelen vizsgálat szempontjából a kötelezettségek köréből, két tulajdonjogi korlát említhető: egyrészt az ún. szomszédjog, másrészt az ún. használati (korlátolt dologi) jog. A tulajdon korlátozása körében a magánjogi jellegű korlátokon túl ki kell emelni a rendkívül szerteágazó közjogi jellegű korlátozásokat, amelyek mögött, egyfajta közös pontként mindig a közérdek érvényesítése és védelme húzódik meg.
A Ptk. utal rá, hogy a tulajdonjog gyakorlásával kapcsolatos termelési, építésügyi, egészségügyi, vízügyi és egyéb előírásokat külön jogszabályok tartalmazzák.18 Az „egyéb” előírásokra utalás jelzi, hogy e korlátozásoknak még a jogágak szerinti taxatív felsorolása is lehetetlen. Továbbá az ilyen tiltó és parancsoló normák köre a technika fejlődésével folytonosan változik, ezek indoka általánosságban a közérdek. A Ptk. továbbá rögzíti, hogy az ingatlan tulajdonosa köteles eltűrni, hogy az erre külön jogszabályban feljogosított (pl. villamos energia-, gázszolgáltató, bányavállalatok, vízügyi, távközlési, közegészségügyi, stb.) szervek – a szakfeladataik ellátásához szükséges mértékben – az ingatlant időlegesen használják, arra használati jogot szerezzenek; vagy a tulajdonjogát egyébként korlátozzák.19
A konkrét panaszbeadványokban, elsősorban az egyes hatóságok tevékenységével összefüggésben megfogalmazott kifogások vizsgálatát megelőzően a következőkben szükségesnek tartottam a legfontosabb alapfogalmakra, alapintézményekre (vezetékjog, az utólagos vezetékjog, az idegen telek és a biztonsági övezet jogi tartalma) vonatkozó, akár többszintű polgári és közigazgatási anyagi jogi szabályok összefoglaló áttekintését. A fogalmi tisztázás és alapvetés szükségességét igazolja, hogy vizsgálat során azt tapasztaltam, hogy a hatósági jogalkalmazásban a fogalomhasználat – különösen a gyakori jogszabály-módosítások okán – következetlenné, inkoherenssé vált, amely önmagában visszás helyzetet teremthet.
1.1 A közérdekű használati jog, a vezetékjog
A használati (korlátolt dologi) jogok olyan jogviszonyok, amelyek a tulajdonjog tartalmát alkotó egyes részjogosultságok önállósult jogviszonyok formáját öltik. A használati jogok a tulajdonjog által biztosított használati lehetőségek önállósulása, és a jogosult számára a dolog bizonyos irányú és meghatározott mértékű használatát teszik lehetővé. A tulajdonjog önállósult részjogosítványai közé tartozik a telki szolgalom és a közérdekű használati jog alapítása. A Ptk. adja meg a telki szolgalom fogalmának jogszabályi definícióját, vagyis a telki szolgalom alapján valamely ingatlan mindenkori birtokosa más ingatlanát meghatározott terjedelemben használhatja, vagy követelheti, hogy a szolgalommal terhelt ingatlan birtokosa a jogosultságából egyébként folyó valamely magatartástól tartózkodjék.20
A tudományos-technikai haladás lehetővé és szükségessé is tette, hogy a tulajdonosok (földhasználók) mellett bizonyos ingatlanoknak más irányban is hasznát vehessék azok a közszolgáltatást nyújtó szervek, amelyek 
•	a közérdek szolgálatában jeleket, jelzéseket állítanak fel, kisebb alapterületű, de fontos építményeket létesítenek (pl. transzformátorépület), 
•	vezetékeket helyeznek el a felszín alatt (víz-, csatorna-, olaj-, gázvezeték), 
•	az ingatlanok fölötti légtérben (villamos-, telefonvezetékek), vagy olyan – elsősorban nem a földfelszínen folyó – gazdasági tevékenységet fejtenek ki, amelyhez a felszín igénybevételére is szükség van (bányászat).
Az effajta igénybevételre az a jellemző, hogy a szóban forgó berendezéseknek, felszereléseknek a célszerűség, a gazdaságosság követelményeinek, nemegyszer a szigorú előírásoknak megfelelő létesítése és használata során, több tulajdonos (földhasználó) ingatlanát kell felhasználni, ámde nem olyan mértékben; hogy a kisajátítás indokolt lenne.
A közérdekű használati jog, a vezetékjog a telki szolgalom jegyeit hordozza, ugyanakkor nyilvánvaló az is, hogy ilyen esetekben nem egy uralkodó telek, illetőleg nem annak mindenkori birtokosa javát szolgáló korlátozásról van szó. Miután a korlátozás a közösség javát szolgálja, jogosultként az állam, más közjogi jogi személy illetőleg – a Ptk. szóhasználatában – közérdekből feljogosított más szerv jöhet szóba. Ezért nevezhetjük az ide tartozó használati jogokat közérdekű használati jogoknak, vagy közelebbről közérdekű (telki) szolgalomnak. Szükséges hangsúlyozni, hogy a Ptk.-ban nevesített használati jog gyűjtőfogalom, amely magába foglalja a nyomvonalas vezeték esetén úgy a szolgalmat (vezetékjog), mint az ágazati jogszabályokban nevesített más használati jogokat. 
A (telki) szolgalom tartalmát tekintve az ingatlannak bármely gazdaságilag indokolt használatára irányulhat. A telki szolgalmak kimerítő jellegű törvényi felsorolása éppen ezért lehetetlen. A Ptk. 166. § (2) bekezdése csupán néhány tipikus célt említ, melyekre telki szolgalmat lehet alapítani, mint pl. átjárás, vízellátás és vízelvezetés, pince létesítése, vezeték, vezetékoszlop elhelyezése, stb. vagy a jogosult számára előnyös más hasonló cél. 
A vezetékjog, mint közérdekű használati jog alapításának a célja, hogy idegen ingatlanon az engedélyes, illetőleg az elosztóvezeték tulajdonosa (a továbbiakban: engedélyes) – közérdekből – elosztóvezetéket elhelyezzen, és azt üzemeltesse. A földgázellátásról szóló 2008. évi XL. törvény 90. §-a, tekintettel arra, hogy a szállítóvezetékek, a földalatti gáztárolók, valamint az elosztó- és a célvezetékek, továbbá ezek tartozékai létesítését a Bt. rendelkezései szerint a bányafelügyelet engedélyezi, úgy rendelkezik, hogy ezeknek a bányászati létesítményeknek idegen ingatlanon történő elhelyezésére, az idegen ingatlanok tulajdon és használati jogának korlátozására, biztonsági övezetének megállapítására a Bt. szabályait kell alkalmazni.
A vezetékjog alapján az engedélyes elosztóvezetéket – a hozzá tartozó szerelvényekkel együtt – helyezhet el és üzemeltethet, ezeket karbantarthatja, kijavíthatja, átalakíthatja és eltávolíthatja, a vezeték mentén lévő, a biztonsági övezetet sértő fákat, bokrokat, azok ágait, gyökereit eltávolíthatja, vagyis a vezetékjog alapítása a jogosult aktív magatartásához kötött. A vezetékjog, mint közérdekű használati jog tartalmát a Bt. 38/C. § (3) bekezdése bontja ki.21
A Ptk. 171. § (1) és (2) bekezdése a közérdekű szolgalomalapítást az államigazgatási szerv hatáskörébe utalta, eszerint ingatlanra közérdekből – a külön jogszabályban feljogosított szervek javára – államigazgatási szerv határozatával szolgalmat vagy más használati jogot lehet alapítani, a használati jog alapításáért ugyanakkor kártalanítás jár. A használati jog alapításának eseteit, továbbá a kártalanítás szabályait külön jogszabály állapítja meg.
A Ptk. felhatalmazása alapján törvény határozza meg azokat a szerveket, amelyek javára használati jog, szolgalom létrehozható. A közérdekű használati jog az államigazgatási szerv határozatával keletkezik, és e szerv határozatával szüntethető meg. A használati jog jogosultja a használati jogért egyszeri kártalanítást fizet, közterület esetén – az önkormányzati rendeletben meghatározottak szerint – egyszeri közterület használati díjat. A kártalanítás összegének megállapításánál nemcsak a föld, épület értékét kell figyelembe venni, hanem mindazt a károsodást, amely a használati jog alapítása miatt éri a tulajdonost (földhasználót). Az eljárás a külön jogszabályban feljogosított szervek kérelme alapján indul. Államigazgatási szerv határozatával használati jogot (vezetékjogot) csak közérdekből létesíthet. A közérdek fennállását pedig a határozathozatal előtt hivatalból kell vizsgálni. 
A közérdekű hálózat megépítése céljából kérhető használati jogokhoz kapcsolódó jogosultságokat a Bt. taxatíve meghatározza. Az engedélyes a vezetékjog alapján az idegen ingatlanon a következő tevékenységeket végezheti:
a)	az elosztóvezetéket – a hozzá tartozó szerelvényekkel együtt – elhelyezheti és üzemeltetheti,
b)	az elhelyezett létesítményeket karbantarthatja, kijavíthatja, átalakíthatja és eltávolíthatja,
c)	a vezeték mentén lévő, a biztonsági övezetet sértő fákat, bokrokat, azok ágait, gyökereit eltávolíthatja, 
d)	a miniszternek a vízgazdálkodásért felelős miniszterrel, valamint az elektronikus hírközlésért felelős miniszterrel együttesen kiadott rendeletében meghatározott módon nyomvonalas létesítményt, folyót, vízfolyást, tavat, csatornát és építményt megközelíthet, keresztezhet. 
A vezetékjog alapítása tehát az engedélyes aktív magatartásához kötött – elhelyezhet, építhet, eltávolíthat, majd üzemeltethet – aminek különös szerepe van nem csak az alapítás és az elbirtoklás tekintetében, hanem a vezetékjog megszűnése esetén is. 
A jogalkotó határidő tűzésével megteremtette a közcélú hálózatot érintő vezetékjog ingatlan-nyilvántartásba történő utólagos bejegyzésének a lehetőségét azokban az esetekben is, amikor 2004. január 1-ét megelőzően, az idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében, amennyiben azok elhelyezésére a szolgalmi (vezeték) jog alapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg, az engedélyes 2009. december 31-ig kérhette a szolgalmi jognak az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyeztetését. A bejegyzésre a bányafelügyelet gázelosztó-vezetékre kiadott jogerős használatbavételi engedélyhatározata alapján kerülhet sor. Amennyiben a használatbavételi engedélyhatározat nem lelhető fel, a bányafelügyelet az érintett földgázelosztó-vezetékek tekintetében fennmaradási engedélyt ad ki, amely a szolgalmi (vezeték) jog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzése tekintetében a bejegyzésre alkalmas okirat. Itt kell utalni arra, hogy a használatba vételi engedély önmagában csak azt tanúsítja, hogy a vezeték az építési engedélyben foglaltaknak, és műszaki előírásoknak megfelelően épült meg. A használatba vételi engedélyekben kellett a bányakapitányságoknak – határidő megjelölésével – felhívni az engedélyest arra, hogy köteles a változást a földmérési alaptérképen feltüntetni, továbbá a szolgalomalapításról és ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzéséről gondoskodni. A szolgalomalapítás történhetett az ingatlan tulajdonosával/kezelőjével kötött megállapodással, ennek hiányában hatósági határozattal. A használatba vételi engedély tehát önmagában a vezetékjog bejegyzésére nem alkalmas okirat, hiszen azt nem e célból adták ki.
Az újonnan létesítendő és a már megépült, üzembe helyezett közérdekű létesítmények esetében a vezetékjog megállapításánál ugyanazoknak a feltételeknek kell teljesülnie, az eltérés annyi, hogy az utóbbi már megépült és üzemel, csak a szolgalom bejegyzése maradt el.
A vizsgálattal érintett időszakban a vezetékjoggal összefüggésben a Bt. 38/C. § (4) bekezdése és 50/C. §-a, a Ptk. előírásaival ellentétben úgy rendelkezett, hogy a használatba vételi engedély birtokában elegendő volt a vezetékjog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzését az engedélyesnek kérnie.
A Bt. 2011-es módosításait követően a jogalkotó az új létesítésű elosztóvezetékek tekintetében 2011. VI. 25-től, a 2004. január 1-jét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében, pedig 2011. III. 1-jétől a közérdekű vezetékjog megállapítását és a vezetékjog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzése iránti intézkedést a Ptk.-ban megfogalmazott követelményeknek megfelelően, kifejezetten a bányafelügyelet hatáskörébe utalta. 
Tekintettel arra, hogy a jogalkotó 2011. év folyamán a Ptk. és a Bt. rendelkezése közötti ellentmondást megszüntette, e tekintetben intézkedési jogommal nem élek. A fent idézett törvényi előírásoknak megfelelően álláspontom szerint vezetékjogot alapítani csak olyan idegen ingatlanra lehet, ahol a vezetékjog tárgyát képező létesítmények – a föld felszíne alatt, illetve felett – fizikailag is megjelennek, arra üzemeltetési engedélyt kaptak. Önmagában tehát a létesítmények fizikai megjelenése sem teremt elegendő alapot a szolgalom megállapításához, azokat a köz érdekében üzemeltetni is kell. Ugyanis a közérdekű vezetékjog alapításának célja, – jelen esetben – a földgázellátó-rendszer biztonságos és hatékony működésének biztosítása.
1.2 A vezetékjog alapítása: idegen ingatlan és a közterület fogalma 
A vezetékjog alapításának, illetve fennállásának tekintetében idegen ingatlan mindaz a földrészlet, amely nincs az engedélyes tulajdonában, és a közérdekű létesítmények fizikailag is megjelennek. Az idegen ingatlan fogalmának meghatározásánál azonban fontos különbséget tenni az ingatlan rendeltetése szerint, így különösen a közterület (köztulajdon, az állam, valamint az önkormányzat forgalomképtelen vagyona), illetve más funkciót betöltő ingatlanok (belterületi beépítésre szánt, külterületi mezőgazdasági stb.) között. 
A közterület mind rendeltetését, mind tulajdoni formáját tekintve sajátos tulajdoni tárgy. A közterület fogalmát az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) definiálta. Az Étv. szerint közterületnek minősül minden közhasználatra szolgáló állami vagy önkormányzati tulajdonban álló földterület, amelyet a rendeltetésének megfelelően bárki használhat, és az ingatlan-nyilvántartás ekként tart nyilván. Egyéb ingatlanoknak a közhasználat céljára átadott területrészére – az erről szóló külön szerződésben foglaltak keretei között – a közterületre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. Az Étv. felsorolása szerint a közterület rendeltetéséhez tartozik különösen – többek mellett – a közművek elhelyezése.
E definícióknak megfelelően a közterület egy olyan „közjószág”, amelyet rendeltetetésének megfelelően bárki használhat. A közterület közcélokat szolgáló olyan ingatlan, amelynek mindenki számára hozzáférhető, biztonságos és zavartalan használatát jogszabályi előírások biztosítják. A törvény a település szabályozási tervének kötelező elemeként írja elő a közterületek lehatárolását és rendeltetésének meghatározását, a szabályozás alapján a helyi építési szabályzatban kell szabályozni a különböző célú közterületek felhasználását és az azokon történő építés feltételeit és szabályait.22
Az Étv. fentebb idézett közterület definíciójából következően a közterület rendeltetése többek között a közösségi igényeket kiszolgáló közművek elhelyezésének biztosítása. Az Étv. ezen értelmező rendelkezése egyértelműen kifejezésre juttatja, hogy a közművek elhelyezésére kifejezetten a közterület – függetlenül attól, hogy az állami vagy önkormányzati tulajdonban tárgya-e – szolgál. Az Országgyűlés ezt az alapelvet a Bt.-ben is nyomatékosan kifejezésre juttatta. A törvény külön ki is emeli, hogy a vezeték nyomvonalát úgy kell kijelölni és megtervezni, hogy az lehetőleg közterületen haladjon és a lehető legkisebb mértékben érintsen termőföldet vagy egyéb nem köztulajdonban lévő ingatlant. Közútra, közterületre, vasúti pályára, folyóvizek, csatornák területére bányászati célú szolgalmat (ide érteve ezek biztonsági övezetét is) alapítani nem lehet. Az említett területeket érintő biztonsági övezet megállapítása esetén az érdekelt szervek a műszaki-biztonsági szabályoknak, illetve szabványoknak megfelelő megállapodást kötnek.23
Mindezzel kapcsolatban érdemes utalni arra is, hogy az Alkotmánybíróság a közművek elhelyezésével összefüggésben azt állapította meg, hogy a közművek elhelyezésére főszabály szerint a közterület szolgál (akár állami, akár önkormányzati tulajdonban van), így a szolgalomalapítás – melynek célja a közmű üzemeltetésének biztosítása – indokolatlan, hiszen a közterület ezt a funkciót eleve magában hordozza.24
Lényeges, hogy a közterületen elhelyezett közművek esetében önálló vezetékjog alapítására és ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésére nem kerülhet sor, mert ugyanazon a földrészleten több „szolgalomra jogosult” közüzemi szolgáltató is jelen van – villamosenergia, víz, csatorna, távhő, távközlés, stb. – és a közterületet nem csak, hogy szabadon bárki használhatja, hanem erre a közmű engedélyesét jogszabály jogosítja fel. Természetesen az engedélyes, üzemeltető köteles a megépült létesítményeket az állami földmérési alaptérképen feltüntetni, ezekről a létesítményekről közműnyilvántartást kellett25, és kell vezetni26.
1.3 A biztonsági övezettel kapcsolatos kérdések
A megépült és üzembe helyezett létesítmény biztonsági övezete (hatásterülete) olyan, rendeletben megállapított földrajzi terület, amelyre a tervezett, megépített létesítmény számottevő mértékű hatást gyakorolhat. 
Az előző pontban kifejtettek alapján vezetékjogot alapítani – közterület kivételével – csak olyan idegen ingatlanra (szolgáló telek) lehet, ahol a jogszabályban felsorolt, a vezetékjog célját és tárgyát képező létesítmények – a föld felszíne alatt, illetve felett – fizikailag is megjelennek, arra használatba vételi, illetve üzemeltetési engedélyt kaptak, vagyis az engedélyes a szolgalmat aktív magatartásával gyakorolja.
A biztonsági övezetek terjedelmét és tartalmát (tilalmak, korlátok, magatartási szabályok) a törvényekben kapott felhatalmazás alapján, ágazati rendeletekben kell rögzíteni az adott létesítmény műszaki adottságainak a függvényében. 
A Bt. általános szabálya alapján bányászati létesítmény, a kőolaj, kőolajtermék, földgáz, egyéb gáz- és gáztermék-szállítóvezeték, valamint a földgáz, egyéb gáz- és gáztermék-elosztóvezeték, továbbá környezetük védelme érdekében biztonsági övezetet kell kijelölni27, amely terjedelmét, továbbá az érvényesítendő tilalmakat és korlátozásokat az ágazatért felelős miniszter rendeletben állapítja meg.28
A GKM rendelet „Gázelosztó Vezetékek Biztonsági Szabályzata” elnevezésű mellékletének IV. fejezete tartalmazza a védőtávolság, védőzóna és a biztonsági övezet terjedelemét és annak megállapítására vonatkozó előírásokat. A biztonsági övezet meghatározásának a kölcsönös védelem biztosításán túl, szerepe van az idegen ingatlanon elhelyezett és üzemeltetett vezetékek esetében a szolgalom alapításában, mégpedig a szolgalom terjedelmének megállapításában. 
A biztonsági övezetben részletesen leírt tiltó és korlátozó normák alkalmazásának a szükségszerűségét nagyban befolyásolja a biztonsági övezettel érintett ingatlan rendeltetése, az ott végzett, illetve végezhető tevékenységek köre. Ezek a tiltó és korlátozó normák nem egyszer más szakági jogszabályokban, engedélyezési eljárásokban jelennek meg.29
Ahogyan már a közterület fogalmának, rendeltetésének tisztázásánál láthattuk, a közterület – a gázüzemi tevékenységen kívül – számos, ugyancsak biztonsági övezettel rendelkező közüzemi létesítmény elhelyezésére szolgál. Az Étv. kifejezetten előírja, hogy a településszerkezeti tervben meg kell határozni a bel- és külterületeket, a beépítésre szánt, illetve a beépítésre nem szánt területeket, azok tagozódását, a település szerkezetét meghatározó műszaki infrastruktúra-hálózatokat, az egyes területeken belül fel kell tüntetni a terület felhasználását veszélyeztető, illetőleg arra kiható tényezőket, különösen a külön jogszabályok alapján előírt minden olyan tényezőt, amely a terület felhasználását vagy beépítését befolyásolja.
A továbbiakban azt vizsgáltam, hogy fennállnak-e a vezetékjog alapításának a feltételei abban az esetben, amikor az ingatlant csak a mellette elhelyezkedő (szomszédos) ingatlanon megépült létesítmény biztonsági övezete érinti. A közérdekű használati jog célhoz és a jogosult aktív magatartásához kötött. A vezetékjog alapításának a célja, hogy az engedélyes az idegen ingatlanon közérdekből elosztóvezetéket helyezzen el, illetve azt üzemeltesse, ennek érdekében az engedélyes javára a bányafelügyelet a biztonsági övezet mértékében vezetékjogot állapíthat meg.
A vezeték nyomvonalát úgy kell kijelölni és megtervezni, hogy az lehetőleg közterületen haladjon és a lehető legkisebb mértékben érintsen termőföldet vagy egyéb nem köztulajdonban lévő ingatlant. A vezetéket úgy kell tervezni, kivitelezni és üzemeltetni, hogy annak hatása az érintett terület lakosságának egészségét ne veszélyeztesse, a természeti környezetet és tájképi értékét és általában a környezet elemeit a lehető legkisebb mértékben változtassa meg. A Bt. kimondja a bányászati célú szolgalomalapítási tilalmat a közterület esetében. A Bt. végrehajtására kiadott rendelet előírja, hogy a szállítóvezeték, valamint az elosztóvezeték, továbbá környezete védelmére, zavartalan üzemeltetése (ellenőrzése, karbantartása, javítása és az üzemzavar-elhárítás) biztosítására a Biztonsági Szabályzat szerinti méretű biztonsági övezetet kell megállapítani.
A biztonsági övezetben lévő ingatlanok tekintetében rendelet állít fel tilalmakat, korlátozásokat, amelyeket számon kérni csak akkor lehet, ha az érintett ingatlan birtokosa ezeket a szabályokat megszegi. A biztonsági övezetre előírt tilalmak és korlátozások megtartását az üzemeltető köteles rendszeresen ellenőrizni, és azok megsértése esetén köteles a jogszabályban előírt állapot visszaállítására intézkedni. A megtett intézkedéseket és azok eredményét a szükséges hatósági intézkedések megtétele céljából haladéktalanul köteles bejelenteni a bányakapitányságnak.
A biztonsági övezet terjedelme a technika fejlődésévével, a műszaki követelmények változásával módosulhat, megváltozhat.30 Ezért a Vhr. az engedélyes kötelezettségeként írja ellő azt is, hogy amennyiben a biztonsági övezet terjedelme, vagy az ezzel kapcsolatos korlátozások és tilalmak megállapítása alapjául szolgáló műszaki-biztonsági feltételek megváltoznak, vagy azok jelentős változását tervezik, az engedélyes köteles ezt a bányafelügyeletnek bejelenteni, és a biztonsági követelménnyel kapcsolatos korlátozások módosítását kérni.31 (Emiatt sem lehetett a Vhr. helyett az előtte érvényes, 1983-as szabványra hivatkozni.) Ezen túlmenően pedig a bányakapitányság az engedélyes kérelmére eltérést, felmentést engedélyezhet a biztonsági szabályzatok egyes előírásai alól.
A Bt. 32. §-a feltételesen ugyan, de általános felhatalmazást ad arra, hogy a biztonsági övezettel érintett ingatlanok tekintetében a jogszabályban vagy hatósági határozatban előírt korlátozások és tilalmak érvényesítésére szolgalmat, vezetékjogot, használati jogot lehessen alapítani.32 Ezen általános rendelkezésen túl a törvény nem bontja ki, hogy mely esetekben alapítható csak a biztonsági övezet tényének megállapítása esetén közérdekű használati jog. Ezzel szemben a Bt. 38/A. §-a taxatíve meghatározza, hogy idegen ingatlan használatára az engedélyes milyen jogokat kérhet, illetve rendelkezik az engedélyest terhelő kötelezettségekről is, továbbá felhatalmazza a Kormányt a felszíni ingatlanok korlátozására vonatkozó jogok tartalmával, engedélyezésével, megszűnésével és a kártalanítással kapcsolatos részletes szabályok kidolgozására.
Vizsgálatom során áttekintettem a hatályos joganyagban a biztonsági övezettel kapcsolatos törvényi rendelkezéseket. Általánosságban az megállapítható, hogy a biztonsági övezet az ágazati jogszabályokban nevesített létesítmény környezetére gyakorolt hatásterületével azonos, kijelölése pedig a létesítmény, illetve annak környezete és az ott élő lakosság védelmének biztosítását szolgálja. 
A biztonsági övezetről rendelkező törvények közül itt kell kiemelni az atomenergiáról szóló 1996. évi CXVI. törvényt, amely egyértelműen rendezi a biztonsági övezet kérdését, mégpedig kimondja, hogy a nukleáris létesítmény vagy radioaktívhulladék-tároló biztonsági övezetében elrendelt tilalmak és korlátozások érvényesítése érdekében a biztonsági övezet fennállásának tényét, továbbá az ingatlanokra elrendelt tilalmakat és korlátozásokat az ingatlan-nyilvántartásba fel kell jegyezni.33
A vezetékjog illetve a biztonsági övezet fenti szabályainak, és tartalmának összevetéséből az következik, hogy a vezetékjog ugyan magába foglalhatja a biztonsági övezet fogalmát (tehát járulékos elem), azonban az is megállapítható, hogy két külön jogintézményről van szó. Míg a vezetékjog egy meghatározott létesítmény építésére és fenntartására, üzemeltetésére vonatkozik, ebből kifolyólag az ingatlantulajdonos és a jogosult között egy konkrét dologi jogi jogviszonyt keletkeztet, addig önmagában a biztonsági övezet ténye – a jogszabályokban elrendelt tilalmakkal, korlátokkal – a létesítmény és a környezete kölcsönös védelmét biztosítja. Az Alkotmánybíróság34 következetes álláspontja a vezetékjog a Ptk. meghatározásából, de jellegéből következően is leginkább a telki szolgalom jegyeit mutatja.
A hivatalomhoz benyújtott beadványokban sérelmezett bejegyzések a csatolt és bekért dokumentumok tanúsága szerint, olyan ingatlanok tekintetében is vezetékjogot alapítottak, és az ingatlan-nyilvántartásba bejegyeztek, amely ingatlanokon a törvényben rögzített feltételek nem állnak fenn. Megállapítottam azt is, hogy a vezetékjog alapítására, bejegyzésére hatáskörrel rendelkező államigazgatási szerveknek (bányakapitányság, ingatlanügyi hatóság) az engedélyesek által benyújtott mindazon kérelmeit, amelyekben vezetékjog megállapítását és ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzését közterületre, továbbá idegen ingatlan vonatkozásában csupán a biztonsági övezet tekintetében kérték, el kellett volna utasítania. A fent kifejtettek értelmében vezetékjogot – közterület kivételével – csak olyan idegen ingatlanra lehet alapítani és bejegyezni, amelyen a közcélú hálózatot megépítették, és üzemeltetik.
A panaszok tartalma, és a norma szövegek egybevetése arra hívja fel a figyelmet, hogy a megalkotott törvényi és rendeleti szabályozás, valamint az alkalmazott joggyakorlat alapján nem egyértelmű, hogy a vezetékjog ténylegesen magába foglalja-e a biztonsági övezetet vagy sem. Mint láthattuk a vezetékjog alapításában, mint a (telki)szolgalom terjedelmének megállapításában szerepet játszik a biztonsági övezet. Ugyanakkor kérdésként merül fel az, ha csak a biztonsági övezet, mint jogilag releváns (tilalmak, és korlátok) tény érint egy ingatlant, ez a tény mennyiben felel meg a szolgalom alapítás törvényi feltételeinek, és az ingatlan-nyilvántartásba jogként történő bejegyzésének, avagy csak tényként történő feljegyzésének. Itt értelemszerűen többféle, alternatív szabályozási koncepció is elképzelhető, ennek kiválasztása nem az országgyűlési biztos feladata. Azt ugyanakkor meg kell állapítanom, hogy a részben ellentmondó szabályozási elemek (Ptk. és Bt., Vet. stb.) és az ezt követő ugyancsak ellentmondásos gyakorlat alapján fennálló jogi helyzet önmagában alkalmas arra, hogy a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményének sérelmét idézze elő, ezzel veszélyeztetve a tulajdonhoz való jog garanciális szabályainak az érvényesülését.
III. A vezetékjog utólagos bejegyzésével kapcsolatos eljárás
A vezetékjog utólagos bejegyzésére a Bt. 50/C. §-ának rendelkezései szerint a 2004. január 1-jét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett földgázelosztó-vezetékek tekintetében kerülhetett sor, amennyiben azok elhelyezésére a szolgalmi (vezeték) jog megalapítása az ingatlan-nyilvántartásba is bejegyzett módon nem történt meg. Az utólagos bejegyzésre a jogalkotó határidőt tűzött, az engedélyesnek 2009. december 31-ig volt lehetősége a bejegyzést kérelmezni. A bejegyzésre a bányafelügyelet gázelosztó-vezetékre kiadott jogerős használatbavételi engedélyhatározata alapján kerülhetett sor. Később a jogalkotó a határidőt 2012. december 31-ig meghosszabbította.
Az Inytv. 8. §-a szerint az ingatlan-nyilvántartásba jog bejegyzésére, jogilag jelentős tény feljegyzésére vagy adatok átvezetésére – ha törvény másként nem rendelkezik – csak az e törvényben meghatározott okirat vagy jogerős hatósági, illetve bírósági határozat alapján kerülhet sor. Tekintettel arra, hogy az Inytv. törvényi szinten lehetőséget biztosít az eltérésre, a Bt. 50/C. §-a meghatározhatta, hogy az Inytv-ben felsoroltakon túl, milyen okirat(ok)ra van szükség az utólagos bejegyzéshez.
Az 50/C. § rendelkezéseire figyelemmel tehát az utólagos bejegyzésre a következő feltételek együttes fennállása esetén volt lehetőség:
– 2004. január 1-jét megelőzően idegen ingatlanon megépült és üzembe helyezett vezeték,
– megalapított szolgalmi (vezeték) jog,
– a szolgalom alapításának bejegyzése elmaradt,
– használatbavételi engedély,
– 2009. december 31-ig benyújtott kérelem.
Mindezeken túl szükség volt az Inytv-ben felsorolt dokumentumokra is.
Amennyiben a használatbavételi engedélyhatározat nem lelhető fel, fennmaradási engedélyt kellett kérni, amelyet az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzés szempontjából bejegyzésre alkalmas okiratnak nyilvánít a törvény.
A közigazgatási hatósági eljárások jelentős része az ügyfél kérelmére indul. A kérelem az ügyfél akaratnyilatkozata, amelyben a közigazgatási szervtől eljárás lefolytatását és az ügyében való döntéshozatalt kéri. A kérelem tartalmi elemeit szinte lehetetlen meghatározni, figyelemmel arra, hogy a kérelem tárgya rendkívül változatos lehet. Ezért a Ket. csak a minimális követelményeket tartalmazza, ide tartozik az ügyfél neve és lakcíme, illetve – noha ez nincs implicite kimondva – akaratnyilatkozata is, amelyből a szándéka felderíthető. A kérelem további tartalmi elemeit külön jogszabályok állapíthatják meg.
Az Inytv. rendelkezései alapján az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzésre irányuló eljárás kérelemre, vagy hatósági megkeresésre indul. A földhivatal csak a kérelemben foglaltak alapján járhat el, vagyis csak azokat a jogokat, tényeket jegyezheti be, amelyeket a kérelem megjelöl. A kérelemhez csatolni kell a bejegyzés alapjául szolgáló okiratokat és a szükséges egyéb mellékleteket. A bejegyzést – ha a felek megállapodása, vagy jogszabályi előírás másként nem rendelkezik – annak kell kérnie, aki ezáltal jogosulttá válik, illetve akinek jogát ez érinti. A bejegyzés alapjául szolgáló iratok a kérelem kötelező tartalmi elemei, amennyiben azokat nem csatolják, érdemi vizsgálat nélküli elutasításnak van helye. Azt, hogy mely okiratokat kell csatolni, az Inytv. – illetve felhatalmazása alapján törvény – határozza meg. Jogok bejegyzésének és tények feljegyzésének olyan közokirat, teljes bizonyító erejű magánokirat alapján van csak helye, amely a bejegyzés tárgyát képező jog, vagy tény keletkezését, módosulását, illetve megszűnését igazolja, továbbá tartalmazza a bejegyzett jogosulttól származó bejegyzési engedélyt. Bejegyzés alapjául szolgálhat a bíróság ítélete, illetve a hatóság határozata is, ha bejegyezhető jogra és tényre vonatkozik. Jogszabályok tartalmazzák azt is, hogy az okirat mellett milyen egyéb iratot (hatósági engedély, igazolás, jóváhagyás, vázrajz stb.) kell benyújtani ahhoz, hogy a kérelem teljesíthető legyen. Ha a változás az ingatlan-nyilvántartási térkép tartalmát is érinti, úgy az átvezetéshez a külön jogszabály előírásai szerint készített és a körzeti földhivatal által érvényes záradékkal ellátott változási vázrajz is szükséges. Ha a vázrajzhoz okirat is kapcsolódik, úgy a vázrajzot mindazoknak alá kell írniuk, akik a változás alapjául szolgáló okiratot is aláírták. Ha a beadványnak hiányossága nincs, úgy a földhivatal a kérelmet teljesíti, vagyis egyszerűsített vagy alakszerű határozattal dönt a bejegyzésről. A kérelem teljesítése esetén a földhivatal a változást a tulajdoni lapon – és ha szükséges, az ingatlan-nyilvántartási térképen – átvezeti és ezt követően gondoskodik a döntés kézbesítéséről. A földhivatal határozata ellen a kézhezvételtől számított 30 napon belül lehet fellebbezést előterjeszteni. Az az érdekelt, akinek a körzeti földhivatal döntését nem kézbesítették, legkésőbb a bejegyzéstől számított egy éven belül kérheti a határozat kézbesítését. A földhivatal a fellebbezés alapján felülvizsgálja a döntését. A vizsgálat eredményeként lehetősége van arra, hogy határozatát a fellebbezés érkezésétől számított 8 napon belül saját hatáskörben eljárva kijavítsa, kiegészítse, jogszabálysértő döntését módosítsa vagy visszavonja. Ha a földhivatal a fellebbezésben foglaltakkal nem ért egyet, a fellebbezést az ügy irataival együtt felterjeszti a megyei földhivatalhoz. A megyei földhivatal a döntést helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti és a körzeti földhivatalt új eljárásra utasítja.
A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényeket tisztázni. A tényállás tisztázása az officialitás elvéből fakadó kötelesség, mely szerint a hatóság hivatalból állapítja meg a tényállást, határozza meg a bizonyítás módját és terjedelmét, ennek során nincs kötve az ügyfelek bizonyítási indítványaihoz, ugyanakkor a tényállás tisztázása szempontjából minden, az ügy szempontjából fontos körülményt figyelembe kell vennie. A tényállás tisztázása során a hatóság bizonyítékokat gyűjt, rendszerez, és értékel, amely révén az ügy eldönthetővé válik. Egyszerűbb ténybeli és jogi megítélésű ügyekben elegendő lehet a döntéshez az, amit az ügyfél a kérelmében leír, azonban ha a rendelkezésre álló adatok a tényállás tisztázásához nem elegendőek, a hatóságnak bizonyítási eljárást kell lefolytatnia. Az eljárás során a releváns tényeket kell összegyűjteni és feldolgoznia. Relevánsnak azokat a tényeket tekintjük, amelyeket az ügyben irányadó jogi norma hipotézise magában foglal. Vagyis minden egyes ügyben elsődleges és alapvető jelentőségű jogalkalmazói feladat annak a megállapítása, hogy az irányadó jogszabály milyen tények tisztázását követeli meg. A hatóság döntésének jogi alapját a megállapított tényállás és a jogi norma összevetése adja meg.
A rendelkezésre álló eljárási dokumentációk alapján megállapítható, nem vizsgálták, hogy magát a szolgalmi (vezeték) jogot az idegen ingatlanon elhelyezett vezeték használatba vételét követően megalapították-e. Álláspontom szerint a Bt. 50/C. §-ában foglalt, valamennyi előfeltétel vizsgálatának hiánya a rendelkezés félreérthető megfogalmazására vezethető vissza. Az említett szakasz második mondata ugyanis, mely szerint „a bejegyzésre a bányafelügyelet gázelosztó-vezetékre kiadott jogerős használatbavételi engedélyhatározata alapján kerülhet sor”, akár arra is engedhetne következtetni, hogy csak és kizárólag a használatbavételi engedélyre alapozva be lehet jegyezni utólagosan a vezetékjogot. Azonban ebből a jogértelmezésből egyben az is következne, hogy ténylegesen sor kerülhet az utólagos bejegyzésre úgy is, hogy nem létezett semmiféle megállapodás – vagy az azt pótló államigazgatási határozat – az engedélyes és az ingatlan tulajdonosa/kezelője között a szolgalom alapítására35, vagyis egy nem létező szolgalom létezését jegyezte be a földhivatal. A használatbavételi engedély ugyanis nem tanúsít mást, mint azt, hogy a vezeték az építési engedélyben foglaltaknak megfelelően, műszakilag biztonságosan megépült és azt használatba lehet venni, de a szolgalom megalapítását nem biztosítja és így nem is igazolja. Külön ki kell emelnem azt is, hogy a használatbavételi engedélyek határidő tűzésével kötelezték is az engedélyeseket a szolgalom alapítására és bejegyeztetésére. Ez az értelmezés tehát nem elfogadható. Álláspontomat az is alátámasztja, hogy az említett szakasz jelenleg hatályos változata már különbséget tesz az alapján, hogy megtörtént-e a szolgalom alapítása, vagy sem. Ha elmaradt, a bányakapitányság határozattal szolgalmat alapít, majd annak bejegyzése érdekében maga keresi meg a földhivatalt.
Az engedélyesek benyújtották a földhivatalhoz a használatbavételi engedélyt, illetve a változási vázrajzot és a terület-kimutatást, a földhivatal pedig bejegyezte a vezetékjogot. Az általam vizsgált ügyekben az engedélyesek először az illetékes bányakapitánysághoz fordultak, amely hatósági bizonyítványt állított ki az eredeti használatbavételi engedélyről, majd ezt nyújtották be a földhivatalhoz, ugyanakkor az egyik ügy kapcsán közvetve az is kiderül, hogy több esetben elegendő volt az eredeti használatbavételi engedély becsatolása, vagyis a bányakapitányság a bejegyzési eljárás szempontjából semmilyen funkciót nem töltött be.
A Bt. 50/C. §-a és a Ket. hatósági bizonyítványra vonatkozó rendelkezéseinek összevetéséből az következik, hogy az engedélyesek számára akkor volt indokolt a bányakapitánysághoz való fordulás, amikor valamilyen oknál fogva ők maguk nem rendelkeztek a használatbavételi engedéllyel, a bányakapitányság pedig, amennyiben az engedély nála fellelhető volt, arról hatósági bizonyítványt állított ki. (Minden más esetben fennmaradási engedélyt kellett volna kérni, erre vonatkozó adat azonban eljárásom során nem merült fel.)
A Ket. hatósági bizonyítványra vonatkozó rendelkezései 2009. október 1-jével kis részben megváltoztak, ezek a változások ugyanakkor a hatósági bizonyítvány intézményén érdemben nem módosítottak. Korábban csak külön jogszabályi rendelkezés felhatalmazása vagy a szükségesség igazolása esetén volt helye annak kiadására. A változás hatályba lépését követően azonban a hatóság az ügyfél kérelmére köteles már eljárni, és csak akkor tagadhatja meg a bizonyítvány kiállítását, ha az jogszabályba ütközne, vagy ha az ügyfél olyan tény, adat igazolását kéri, amellyel a hatóság nem rendelkezik. A továbbiakban nem kötelező tartalmi elem, hogy milyen célból, milyen szerv eljárásában történő felhasználásra állítja ki a hatóság a hatósági bizonyítványt, továbbá az eljárás megindításáról az ügyfelet már nem kell értesíteni.
A hatóság tény, állapot vagy egyéb adat igazolására ad ki hatósági bizonyítványt. Kivételes esetben, törvényi felhatalmazás alapján arra is lehetőség van, hogy a hatósági bizonyítvány kiadása helyett a hatósági nyilvántartásba bejegyzett adatok alapjául szolgáló iratról adjon ki másolatot. Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a hatósági bizonyítványban fel kell tüntetni, hogy azt kinek, milyen célból, mely szerv eljárásában történő felhasználásra és milyen bizonyítékok alapján adták ki. Tartalmát – az ellenkező bizonyításáig – mindenki köteles elfogadni, ellene – a kiadása szerinti eljárásban – fellebbezésnek nincs helye, ugyanakkor a hatósági bizonyítvány felhasználási célja szerinti (jelen esetben tehát a földhivatal előtti) eljárásban lehet bizonyítani, hogy a tartalma valótlan. Ha a hatósági bizonyítvány tartalmának valótlanságát az a hatóság állapítja meg, amelynek eljárásában az ügyfél a hatósági bizonyítványt felhasználta, a hatósági bizonyítványban foglaltak valótlanságáról az általa feltárt bizonyítékok ismertetésével tájékoztatja a hatósági bizonyítványt kiadó hatóságot. Ha a kiállító hatóság megállapítja, hogy a hatósági bizonyítvány tartalma valótlan, azt kijavítja, módosítja, vagy visszavonja. A határozatot annak a hatóságnak is megküldi, amelynek eljárásában tudomása szerint az ügyfél a hatósági bizonyítványt felhasználta vagy fel kívánta használni.
A hatósági bizonyítvány tehát a használatbavételi engedély tartalmának igazolására szolgál, más hatóságok – így a földhivatal – előtti eljárásban bizonyítékként felhasználható. A valódiság vélelme szól mellette, vagyis az ellenkező bizonyításáig az abban foglaltakat valóként kell elfogadni, illetve az ellenbizonyítás annak a feladata, aki kétségbe vonja a bizonyítvány tartalmát.
A bányakapitányságok által a konkrét ügyekben kiadott hatósági bizonyítvány tartalmazza az engedélyes, mint kérelmező legfontosabb adatait, a gázelosztó vezeték adatait, azt, hogy milyen számú használatbavételi engedély alapján került sor a vezetékek használatba vételére, mely eljárásban, milyen célból akarják azt felhasználni, illetve kimondja azt is, hogy a használatbavételi engedéllyel együtt érvényes, továbbá elválaszthatatlan melléklete a változási vázrajz és a terület-kimutatás. A hatósági bizonyítvány egyszersmind azt is igazolja, hogy a „gázelosztó-vezeték (…) a változási vázrajzo(ko)n és terület-kimutatáso(ko)n feltüntetettek szerinti nyomvonalon került elhelyezésre és az azon feltüntetett biztonsági övezettel rendelkezik”.36 Az említett dokumentumok azonban eredetileg nem képezték a használatbavételi engedély részét, azokat utólag, a földhivatal eljárásában való felhasználás érdekében készíttette el az engedélyes, majd nyújtotta be a bányakapitányságnak, a dokumentumok pedig ezáltal a hatósági bizonyítvány részévé váltak.
Abban az esetben tehát, ha a bányakapitányság által kiadott hatósági bizonyítvány része a változási vázrajz és a terület-kimutatás, a bányakapitányságnak érdemben kellett volna vizsgálnia ezen dokumentumok tartalmát, ugyanis azok hibája érdemben kihat a hatósági bizonyítvány érvényességére, márpedig jogszabállyal ellentétes tartalmú hatósági bizonyítvány nem adható ki. Nem adható ki továbbá akkor sem, ha olyan adat igazolását kéri az ügyfél a hatóságtól, amely azzal nem rendelkezik, azonban a bányakapitányságnak, mint építésügyi hatóságnak tudomása van arról, hogy hol helyezkednek el a gázvezetékek, illetve mekkora a biztonsági övezet, hiszen a vezetékek létesítését és használatbavételét is ő engedélyezte, illetve az engedélyesnek – a korábbiakban kifejtettek szerint – neki kell bejelentenie a biztonsági övezet mértékének változását is.
A kiadott hatósági bizonyítványnak különös hangsúlyt ad nemcsak az, hogy az abban foglaltak alapján egy másik eljárásban felhasználva jogokat, illetve kötelezettségeket jegyeznek be egy közhiteles nyilvántartásba, hanem az a tény is, hogy a bányakapitányság eljárásában nincs helye jogorvoslatnak, vagyis nincs lehetőség arra, hogy a bizonyítvány tartalmát az azzal érintett vitassa. A kérdést tovább bonyolítja, hogy a vezetékjog utólagos bejegyzésére irányuló eljárásról az ügyfeleket a földhivatal nem köteles értesíteni, így ténylegesen még a felhasználás szerinti (elsőfokú) eljárásban sincs lehetőség ellenbizonyításra (a valódiság vélelme megfordítja a bizonyítási terhet, így az ingatlantulajdonosnak kell bizonyítania, hogy a hatósági bizonyítvány valótlan adatot tartalmaz).
Kérdésként merül fel ugyanakkor, hogy kell-e érdemben vizsgálni, és ha igen, milyen mértékben egy olyan dokumentumot (változási vázrajz), amit korábban a földhivatal formailag és tartalmilag is ellenőrzött, majd az előírásoknak való megfelelését záradékolással igazolta. Ehhez azt kell ismerni, hogy a záradékolás során a földhivatal milyen mértékben köteles vizsgálni az említett dokumentumokat. A földhivatali válaszlevelek szerint a tartalmi vizsgálat nem terjed ki arra, hogy ténylegesen ott fut-e a vezeték, ahol azt a (használatbavételt követő 10-15 évvel később elkészített) változási vázrajz feltünteti, illetve azt sem vizsgálták, hogy a megjelölt biztonsági övezet mértéke helytálló-e. 
A dokumentáció elkészítésekor és annak záradékolásakor még nem volt hatályban az FVM rendelet, az irányadó szabályokat (többek között a változási vázrajz elkészítése, térképezése, illetve ezek ellenőrzése tekintetében) a 13.692/2002. FVM-FTF F2 szabályzat tartalmazta. E szerint a következőket kell a földhivatalnak vizsgálata során ellenőriznie:
a) a munkát jogosult személy végezte-e,
b) igazolta-e az adatszolgáltatás igazgatási szolgáltatási díj és a vizsgálati díj befizetését,
c) ha a munka bejelentési kötelezettség alá tartozik, a bejelentés megtörtént-e, és a készítő figyelembe vette-e a visszaigazolásban előírtakat,
d) az előírt munkarészeket csatolták-e,
e) a belső vizsgálat és a minőség tanúsítását arra jogosult személy végezte-e,
f) amennyiben a munka alappont-sűrítést tartalmaz, azt a vonatkozó szakmai szabályzat előírásai szerint készítették-e,
g) a vázrajz megfelel-e jelen szabályzat alaki és tartalmi követelményeinek,
h) a változási vázrajz terület-kimutatásának változás előtti oldala egyezik-e az érvényben lévő nyilvántartási állapottal, illetve az érvényes záradékkal rendelkező, előzetesen nyilvántartásba vett állapottal. Kettős munkarész készítése esetén az új földmérési alaptérkép szerinti állapot változás előtti oldala egyezik-e az adatszolgáltatás szerinti állapottal,
i) a helyrajzi számozás megfelel-e az előírásoknak,
j) a területszámítás helyesen történt-e, csatolták-e az előírt munkarészeket.
k) A vizsgálat során grafikus térképeknél ellenőrző területszámítást kell végezni. A megengedett eltéréseket az 1. számú táblázat, régi vetület esetén a 2. számú táblázat és a 2.4.3.1.6 pont alapján kell megállapítani. Digitális térkép esetén a területszámítást a vizsgálat során az eredeti területszámításban megadott koordinátákból meg kell ismételni, abban eltérés nem lehet.
l) A változási munkarészek esetenkénti helyszíni vizsgálatának módját és mértékét a földhivatal a munka jellegétől és nagyságától függően állapítja meg.
m) Az eseti helyszíni vizsgálat során szúrópróbaszerűen mintavételes eljárással arról kell meggyőződni, hogy a földmérési munkarészekben feltüntetett állapot a megengedett tűréshatáron belül megegyezik-e a természetben található állapottal.
n) Grafikus térkép esetében vizsgálni kell, hogy a változási vázrajzhoz tartozó mérési és kitűzési méretek térképezhetők-e (térkép-terepazonosság megfelelően dokumentált-e) a nyilvántartási térképen, és a változások a vázrajzon helyesen vannak-e feltüntetve. Digitális térkép esetében a változással érintett terület határpontjainak azonosságát (beilleszthetőség) kell vizsgálni, eltérés nem engedhető meg.
o) Amennyiben a vázrajz mezőgazdászi záradékolást is igényel, azt a földmérési záradékolással egyidőben kell elvégezni. 
Amennyiben az a)-b); d)-e) pontokban előírt feltételek valamelyike nem teljesül, úgy a munkát vizsgálat nélkül vissza kell adni a készítőnek. Ha a körzeti földhivatal a vizsgálatra leadott munkát hibásnak vagy hiányosnak találja, tételes vizsgálati jegyzőkönyvvel együtt – határidő megjelölésével – javításra visszaadja a készítőnek.
A szabályzat alapján tehát a földhivatalnak legalábbis szúrópróbaszerűen, helyszíni vizsgálattal ellenőriznie kellett azt, hogy a földmérés eredménye helytálló-e. Tekintettel arra, hogy csak Pest megyében 2009 óta az utólagos bejegyzések közel 110.000 ingatlant érintettek, a szúrópróbaszerű vizsgálatok mindenképpen magukban hordozták annak a lehetőségét, hogy a nem vizsgált esetekben helytelen adat került az ingatlan-nyilvántartásba.
Ahogyan azt már az OBH-1959/2005. számú ügyben is megállapítottam, az F2 szabályzat kiadására a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium Földügyi és Térképészeti Főosztály vezetőjének nem volt felhatalmazása, illetve az olyan normatív rendelkezéseket tartalmazott, melynek kiadása csak jogszabályban lett volna lehetséges. A jelentésben is hivatkozott 60/1992. (XI. 17.) AB határozat szerint a „minisztériumi, egyéb központi állami szervektől származó, jogi iránymutatást tartalmazó leiratok, körlevelek, iránymutatások, útmutatók, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések, amelyek nem a Jat. garanciális szabályainak betartásával kerülnek kibocsátásra, sértik az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság alkotmányos követelményét. Jogbizonytalanságot teremtenek, kiszámíthatatlanná teszik a jogalanyok, a jogalkalmazó szervek magatartását. (…) a bennük foglalt jogértelmezésnek, jogalkalmazási szempontnak semmiféle jogi ereje, kötelező tartalma nincs (…).” A szabályzatot pontosan e megfontolások miatt váltotta fel 2010-től az FVM rendelet (amely azonban nem tisztázta a fenti anomáliákat).
Tekintettel arra, hogy az F2 szabályzat nem minősült sem jogszabálynak, sem pedig állami irányítás jogi eszközének, nem kellett annak tartalmát (illetve az azon alapuló földhivatali gyakorlatot) ismernie a bányakapitányságnak. Ebből következően, álláspontom szerint a földhivatali záradékkal ellátott vázrajz tartalmát vizsgálnia kellett volna.
A fent hivatkozott rendelkezések alapján tehát mind a földhivatalnak, mind pedig a bányakapitányságnak megvolt a joga/kötelessége a változási vázrajz tartalmának vizsgálatára. Ki kell emelnem azonban azt is, hogy a vonatkozó jogszabályi rendelkezések e tekintetben legalábbis nehezen értelmezhetőek ahhoz, hogy az érintett hatóságok velem azonos következtetésre jussanak, ismerniük kellett volna nemcsak a magukra, illetve a másik hatóság eljárására vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket, de még az arra épülő gyakorlatot is. Nehezítette továbbá a helyzetet a földhivatalok által jelzett, kiemelkedően magas ügyszám, ami az irányadó ügyintézési határidők mellett gyakorlatilag lehetetlenné tette az érdemi vizsgálatot.
Azzal kapcsolatban, hogy az ingatlantulajdonosok nem vettek részt a földhivatal elsőfokú eljárásában, a következőket emelem ki.
Az ingatlan-nyilvántartási eljárásra is a Ket. szabályai irányadóak, attól csak annyiban térhetnek el, amennyiben arra maga a Ket. ad lehetőséget, vagy pedig a szabályok a Ket. rendelkezéseihez képest kiegészítő jellegűek.
Egy ilyen – lényeges – eltérési lehetőség értelmében, a Ket. 23. §-ának felhatalmazó rendelkezése értelmében az Inytv. csak azon ügyfél esetében ír elő értesítési kötelezettséget az eljárás megindításáról, akinek az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett tulajdonjogának törlését, illetve akivel szemben vételi jog bejegyzését kérik. Ebből adódóan a vezetékjog utólagos bejegyzésére irányuló elsőfokú eljárásban az ingatlantulajdonosok nem vettek részt, nem gyakorolhatták ügyféli jogukat, vagyis nem kerülhetett sor pl. a bányakapitányság hatósági bizonyítványának kifogásolására sem, csak fellebbezés esetén a másodfokú eljárásban. Az a tény pedig, hogy a földhivatalok nem tartották hatáskörükbe tartozónak azon kérdések megítélését, hogy a vezeték valóban a vázrajzon feltüntetett nyomvonalon helyezkedik-e el, illetve a biztonsági övezet mértéke megfelel-e a hatályos jogszabályban meghatározottaknak, a jogorvoslati eljárást is kiüresítette, formálissá tette.
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott a változási vázrajz és a terület-kimutatás tartalmának részletes vizsgálatára vonatkozó rendelkezések nem egyértelmű jellege, és a hatásköri kérdések tisztázatlansága. E jogbizonytalanság egyszersmind a tisztességes eljáráshoz, illetve a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszássághoz is vezetett.

3. Összegzés
Az átfogó ombudsmani vizsgálat keretében elsőként tisztázni igyekeztem a vezetékjogot érintő legfontosabb jogintézmények tartalmát, majd áttekintettem az utólagos bejegyzéssel kapcsolatos eljárást. 
Vizsgálatom eredményeképpen – ahogyan a korábbi AJB-5747/2010. számú jelentésemben is – több vonatkozásban is megállapítottam, hogy a jogalkalmazók számára nehezen értelmezhető, nem kellően egyértelmű szabályozás okán sérelmet szenved a jogbiztonság követelménye, a kiszámíthatóság és átláthatóság, és ezzel összefüggésben egyes hatósági eljárások és döntések során nem érvényesült a tisztességes eljáráshoz, illetve a jogorvoslathoz való jog. Továbbá hiányoznak azok a garanciális rendelkezések, amelyek biztosítanák az ingatlantulajdonos érdekeinek képviseletét a jogosulttal szemben. 
Az eljárások következtében olyan ingatlanok tekintetében is bejegyeztek vezetékjogot az ingatlan-nyilvántartásba, amely ingatlanokon a törvényben rögzített feltételek nem állnak fenn. Megállapítottam azt is, hogy a vezetékjog alapítására, bejegyzésére hatáskörrel rendelkező államigazgatási szerveknek (bányakapitányság, ingatlanügyi hatóság) az engedélyesek által benyújtott mindazon kérelmeit, amelyekben vezetékjog bejegyzését közterületre, továbbá idegen ingatlan vonatkozásában csupán a biztonsági övezet tekintetében kérték, el kellett volna utasítania.
Mindezeken túl, a panaszok tartalma, és a norma szövegek egybevetése arra hívja fel a figyelmet, hogy a megalkotott törvényi és rendeleti szabályozás, valamint az alkalmazott joggyakorlat alapján nem egyértelmű, hogy a vezetékjog ténylegesen magába foglalja-e, illetve mely esetekben a biztonsági övezetet.
Az Alkotmánybíróság számos határozatában értelmezte az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiság alkotmányos elvét, és az annak szerves részét képező jogbiztonság követelményét. A jogbiztonság – amely az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság fontos eleme – megköveteli, hogy a jogszabály szövege értelmes és világos, a jogalkalmazás során felismerhető normatartalmat hordozzon. A normavilágosság sérelme miatt alkotmányellenesség akkor állapítható meg, ha a szabályozás a jogalkalmazó számára értelmezhetetlen, vagy eltérő értelmezésre ad módot és ennek következtében a norma hatását tekintve kiszámíthatatlan, előre nem látható helyzetet teremt a címzettek számára, illetőleg a normaszöveg túl általános megfogalmazása miatt teret enged a szubjektív, önkényes jogalkalmazásnak.37

Intézkedéseim
A jelentésben feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság orvoslása, megszüntetése és jövőbeni megelőzése érdekében, 
1.	az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy – az érintett szakminiszterekkel (vidékfejlesztési, nemzetgazdasági és a nemzeti fejlesztési miniszter) – együttműködésben, a jelentésben kifejtettek alapján
•	kezdeményezze az energetikai tárgyú törvények – a hatósági gyakorlat számára nehezen értelmezhető – jogi szabályozásának egyértelművé tételét, a kialakult koherencia zavar feloldását, az irányadó joganyag ellentmondó rendelkezéseinek összhangba hozatalát;
•	tegyen intézkedést a vezetékjog utólagos bejegyzése esetén arra vonatkozóan, hogy a jelenlegi formális eljárás helyett biztosított legyen az érdemi eljárás lefolytatása;
2.	az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a vidékfejlesztési miniszternél, hogy 
•	folytasson le átfogó vizsgálatot a földhivatalok eljárásában és gyakorlatában megfigyelhető visszásságokkal összefüggésben, vizsgálatának eredménye alapján pedig tegye meg a szükséges lépéseket a földhivatali eljárások jogszerűségének biztosítása érdekében;
3.	az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Magyar Bányászati és Földtani Hivatal elnökénél, hogy 
–	a bányakapitányságok által folytatott eljárásokat hivatalból, a jelentésben feltárt visszásságok figyelembe vétele mellett vizsgálja felül, ennek eredménye alapján pedig tegye meg a szükséges intézkedéseket az egyes jogszabálysértő hatósági bizonyítványok módosítására, illetve szükség esetén módosított határozataival kezdeményezze az ingatlan-nyilvántartásba már bejegyzett vezetékjogok módosítását, vagy megszüntetését;
–	hívja fel a vezetékjog alapításával összefüggésben az első fokon eljáró hatóságok figyelmét arra, hogy minden esetben a Ket. tételes előírásainak, valamint az ingatlantulajdonosok érdekeinek szem előtt tartásával, az alapelvi garanciális szabályok maradéktalan figyelembe vétele mellett járjanak el.

Budapest, 2011. december 13.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Lábjegyzet:
1 Bt. 2004. I. 1-jétől vezetékjog
2A használatba vételi engedély. mellé csatolni kellett volna, vagy az ingatlan tulajdonosával/kezelőjével kötött megállapodást, vagy ennek hiányában a szolgalmat alapító, irányú hatósági határozat.
3 A földmérési és térképészeti tevékenységről szóló 1996. évi LXXVI. törvény 10. § (1) Az állami földmérési alaptérkép (a továbbiakban: alaptérkép) az egységes országos térképrendszerben készült olyan nagy méretarányú térkép, amely állami alapadatként tartalmazza a közigazgatási határokat, a földrészleteket, azok határvonalait, helyrajzi számait és egyéb azonosítóit, művelési ágait, a művelés alól kivett területeket, a földrészleteken lévő épületeket és a névrajzot. Tartalmazza továbbá a szakmai szabályzatokban foglalt módon a különféle építményeket és létesítményeket. Az alaptérképhez a földrészletek területi adatait tartalmazó területjegyzék tartozik. (4) Az alaptérkép az ingatlan-nyilvántartás kötelező alapja.
4 Jellemzően az ún. szükségességi-arányossági tesztet, a nem alapvető joggal összefüggő hátrányos megkülönböztetés esetén az ésszerűségi tesztet, a tulajdonjog korlátozása esetén pedig közérdekűségi tesztet.
5 Vö. 9/1992. (I. 30.) AB határozat.
6 Vö. 72/1995. (XII. 15.) AB határozat.
7 Vö. 49/1995. (VI. 30.) AB határozat
8 Vö. 56/1991. (XI. 8.) AB határozat.
9 Vö. 5/1992. (I. 30.) AB határozat, 22/1995. (III. 31.) AB határozat.
10 Vö. 23/1998. (VI. 9.) AB határozat, 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, 19/1999. (VI. 25.) AB határozat.
11 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 463. o.
12 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 459. o.
13 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 456. o., 462.o
14 64/1993. (XII. 22.) AB határozat.
15 35/2005. (IX. 29.) AB határozat
16 Az Alkotmány kommentárja I., Századvég Kiadó, Budapest, 2009., 484. o.
17 42/2006. (X. 5.) AB határozat.
18 Ptk. 108. § (3) bekezdés.
19 Ptk. 108. § (1) bekezdés.
20 Ptk. 166. § (1) bekezdés.
21 2011. VI. 25-től Bt. 38/C.§ (5) bekezdése
22 Étv. 12. § (5) bekezdés c)-d) pontjai, valamint 13. § (2) bekezdés d) pontja.
23 Bt. 32. §-ában.
24 568/B/2005. AB határozat
25 A közműnyilvántartásról szóló 3/1979. (Ép. Ért. 11.) ÉVM utasítás Hatálytalan 2008. I. 1-től
26 Étv. 58. § (2) d)
27 Bt. 32. §
28 80/2005. (X. 11.) GKM rendelet
29 Pl: 16/2001. (III. 3.) FVM rendelet a Mezőgazdasági Biztonsági Szabályzat kiadásáról; 13/2010. (III. 4.) KHEM rendelet az Általános Robbantási Biztonsági Szabályzatról; 13/2010. (X. 5.) NFM rendelet a meghatározott össztömeget, tengelyterhelést és méretet meghaladó járművek közlekedéséről; 27/2006. (V. 5.) GKM rendelet az autógáz töltőállomások építési munkáiról és építésügyi hatósági eljárásairól stb.
30 Így például a nagy-középnyomású gázelosztó vezeték biztonsági övezetének terjedelme korábban 9 méter volt, ugyanennek a vezetéknek a GKM. rendelet hatálybalépését követően már csak 5 méter, de lehet akár 2,5 vagy 1 méter is.
31 Pl. az 5524/2010-es számú ügyben a TIGÁZ-DSO Kft. képviselője a 2010-ben az ingatlan tulajdonosával folytatott levelezésében a biztonsági övezet létesítéskori mértékének (9 m) megváltozását nem akarta elismerni, annak ellenére, hogy már a jogszabályi előírás hatályba lépését követően (2005) kötelessége volt jelezni a bányakapitányságnak biztonsági övezet mértékének a megváltozását. Mindemellett a közterületen elhelyezett vezetékre pedig – szolgalomalapítási tilalom – nem is lehetett volna szolgalmat alapítani. 
32 Bt. 32. § (1) bekezdése
33 Bt. 35. §
34 161/B/2006. AB határozat
35 A szolgalomra vonatkozó megállapodás, vagy az azt pótló államigazgatási határozat léte leginkább a rendszerváltást követően létesített gázvezetékek estében jelentős, hiszen a rendszerváltással jelentős mértékben megváltoztak a tulajdoni viszonyok, azt megelőzően inkább – az akkor még – állami tulajdonban lévő ingatlanokat érintette a hálózatépítés.
36 BBK/453/2/2010. számú hatósági bizonyítvány
37 27/2010. (III. 5.) AB határozat