Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az AJB-3981/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Budapesti Fegyház és Börtönben fogva tartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy miután 2010. május 11-én nyilvános parancsnoki fórumon panaszt tett az orvosi ellátás hiányosságai miatt, fegyelmi eljárást indítottak ellene. 
Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján, alkotmányos jogot érintő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében – tájékoztatás és a vonatkozó iratok megküldése érdekében – megkerestem az érintett bv. intézet parancsnokát.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság, jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. Olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, amely a materiális jogállam értékrendjének megfelelően, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik.
Véleménynyilvánítás szabadsága: A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a véleménynyilvánítás és a szólás szabadságához, továbbá a közérdekű adatok megismeréséhez, valamint terjesztéséhez. (Alkotmány 61. § (1) bekezdés)
„A szabad véleménynyilvánításhoz való jog a véleményt annak érték és igazságtartalmára tekintet nélkül védi. A véleménynyilvánítás szabadságának külső korlátai vannak csak; addig amíg egy ilyen alkotmányosan meghúzott külső korlátba nem ütközik, maga a véleménynyilvánítás lehetősége és ténye védett, annak tartalmára tekintet nélkül. Az Alkotmány a szabad kommunikációt – az egyéni magatartást és a társadalmi folyamatot – biztosítja. 
A fogvatartás önmagában nem lehet oka és alapja a véleménynyilvánítási szabadság és a sajtószabadság korlátozásának, azaz önmagában sem az, hogy bűncselekmény elkövetése miatt szabadságvesztést vagy szabálysértés miatt elzárást hajtanak végre, sem pedig az, hogy szabadságvesztéssel fenyegetett bűncselekmény alapos gyanúja miatt folyamatban lévő büntetőeljárásban előzetes letartóztatást rendeltek el, nem alapozza meg a véleménynyilvánítás szabadságának szűkítését, vagy szélesebb korlátozásának lehetőségét. A társadalom törvényben rögzített normáit megszegő személy büntetőjogi, illetve a szabálysértési felelősségre vonása nem alapozza meg a véleménynyilvánítási szabadság eltérő mércéjét.”

Megállapított tényállás
	A fogvatartottal szemben a Budapesti Fegyház és Börtönben 2010. május 14-én – elöljáró félrevezetése miatt – fegyelmi eljárást kezdeményeztek. Az esemény leírása szerint az elítélt a parancsnoki fórumon, felszólalásában valótlant állított, mely szerint „az intézetbe kerülése óta nem került le az orvosi rendelésre.”, és így az ott levő több száz fogvatartott előtt félrevezette állításával a parancsnokot. Később kiderült, hogy többször is járt orvosi rendelésen. 
A fogvatartott álláspontja szerint a nyilvános meghallgatáson előadott panaszával nem követett el fegyelmi vétséget. Május 17-i meghallgatásán előadta, hogy az intézetben való egy hónapos tartózkodása alatt nem kapta meg a szükséges állandó orvosi ellátást, de a problémája nem egyedülálló, ezért röviden, egy mondatban jelezte a fórumon. Az intézet főorvosa állítását megcáfolva közölte, hogy május 6-án éjjel sürgősséggel előállították a Bajcsy Zsilinszky Kórházba. Válaszra nem volt mód a fórumon. 
Eredeti panaszát fenntartva kifogásolta, hogy a korábban, az intézetben felírt gyógyszereit nem kapja meg, ezt április 14-i orvosi befogadásakor jelezte, de azóta sem kapta meg. Április 19-én – zárkatársaival együtt – hiába jelentkeztek orvosi rendelésre, nem vitték ki őket. Április 24-én erős gerincfájdalmai miatt hordágyon vitték le az ápolóhoz, 27-én eljutott az orvosi rendelésre. Május 10-én hat zárkatársa jelentkezett a másnapi orvosi vizsgálatra, de senkit nem vittek ki. Május 11-én délután volt a parancsnoki fórum, ahol jelezte a problémát.
Május 20-án adminisztrációs hiba miatt megszüntették az eljárást, majd újraindították. A vizsgáló szerint a fogvatartott a gyógyszeres kezelésére folyamatosan panaszkodik, jogosnak érzi a panaszát. A kezelések gyakoriságának szükségességét, így a panaszok jogosságát a vizsgáló nem tudta megállapítani, de tény, hogy volt orvosi rendelésen. 
A 2010. május 28-án kelt fegyelmi határozattal a fogvatartott ellen indított fegyelmi eljárást megszüntették. Az indokolás szerint „nevezett fogvatartott alaposan gyanúsítható azzal, hogy az intézet parancsnoka által tartott fórumon kijelentette, hogy nem jut le orvosi rendelésre. A kivizsgálás alapján nevezett esetében, melyet a fegyelmi tárgyaláson is elismert, figyelmetlenségből nem azt a valóságot jelentette, amit akart, hogy véleménye szerint nem kapta meg a megfelelő kezelést, melyet az orvosi előzményei tartalmaznak. Tudomásul vette, hogy a jelentése és a valóság között különbség van, melyet a tárgyalás során megértett, elismert.” 
Tekintettel arra, hogy nevezett börtönbe kerülése óta rendszeresen orvosi ellátásra szorul, fegyelmi eljárást ellene kezdeményezni nem kellett, fegyelmezett és tisztelettudó, a fegyelmi jogkör gyakorlója a rendelkező részben foglaltak szerint határozott. A fogvatartott „ígéretet tett arra, hogy tartózkodni fog mindennemű fegyelmi cselekmény elkövetésétől.”
Megkeresésem nyomán az intézet parancsnoka az alábbiakról tájékoztatott: A fogvatartott 2010. május 11-én a nyilvánosan, kb. 500 fő fogvatartott részvételével megtartott parancsnoki fórumon azt állította, hogy az intézetben tartózkodása óta semmiféle egészségügyi ellátásban nem részesült. A jelen levő biztonsági osztályvezető határozottan emlékezett arra, hogy 3 nappal korábban éjszaka a fogvatartottat a Bajcsy Zsilinszky Kórház Sürgősségi Osztályára szállították. Ezen információ birtokában a fórum résztvevői előtt a parancsnok szembesítette a fogvatartottat az állításai valótlanságával. Mivel az elítélt cselekménye alkalmas volt a fogvatartottak negatív irányú hangolására és az egészségügyi ellátás minőségének megkérdőjelezésére, fegyelmi eljárást indítottak a fogvatartottal szemben. 
Az elítélt „a fogvatartotti fórumon a hozzászólásával komoly hangulati zavart okozott, és meghazudtolta a valós helyzetet”, ezért a fegyelmi eljárást az intézetparancsnok jogszerűnek minősítette. 

A vizsgálat megállapításai
A fogvatartottak fegyelmi felelősségéről szóló 11/1996. (X. 15.) IM rendelet 2. § (1) bekezdése szerint fegyelmi vétséget követ el az a fogvatartott, aki a büntetés-végrehajtás rendjét vétkesen megszegi. A (2) bekezdés felsorolja, hogy különösen mi minősül fegyelmi vétségnek: a vonatkozó jogszabályai rendelkezések, valamint az intézet házirendjének megszegése, utasítás megtagadása, az előállítás szabályainak be nem tartása, munkarend megsértése, az intézet rendjét, valamint egyben a fogvatartott életét vagy testi épségét sértő vagy veszélyeztető magatartás tanúsítása, tiltott tárgy birtokban tartása, bódító szer előállítása, tartása, felhasználása, valamint az étkezés megtagadása.
Ezen kívül nyilvánvalóan más fegyelmi vétségek is elképzelhetők, de a nyilvános rabfórumon történő véleménynyilvánítás csak kivételes esetben minősülhet annak. Természetesen amennyiben a véleménynyilvánítás rágalmazást vagy becsületsértést, illetve hamis vádat valósít meg, büntetőeljárás kezdeményezhető. 
Jelen esetben a fogvatartott – pontosan nem ismert, hogy milyen szavakkal – annak a véleményének adott hangot, hogy az intézetben nem részesül (megfelelő) orvosi ellátásban. Ennek kifejtésére nem volt módja, mert állítását azonnal megcáfolták (a parancsnok válasza szerint ő maga, a fogvatartott vallomása szerint az intézet főorvosa). A parancsnok szerint a hozzászólás „komoly hangulati zavart okozott”, bár ennek a ténynek a fegyelmi eljárás iratai között nincs nyoma. 
A fogvatartott vallomása szerint a kijelentésére – amellett, hogy a gyógyszereit nem kapja meg – elsősorban az adott alapot, hogy aznap délelőtt sem ő, sem a zárkatársai nem jutottak le az orvosi rendelésre, noha előző nap jelentkeztek. Ez már korábban (április 19-én) is előfordult. Könnyen elképzelhető, hogy a nagy létszámú rabfórumon ez a kijelentés felzúdulást váltott ki, hiszen tapasztalataim alapján a fogvatartottak egyik leggyakoribb panasza az, hogy nem jutnak el az orvoshoz. A rabfórum célja ugyanakkor jellegéből fakadóan feltehetően éppen az általános, több fogvatartottat érintő panaszok meghallgatása, és valamifajta megoldás keresése a problémákra.
A hivatkozott IM rendelet 20. §-a szerint „a fegyelmi eljárást a 4. § (1)-(2) bekezdésében, a 12. §-ban, továbbá a 19. § (3) bekezdésében meghatározott esetekben meg kell szüntetni.” Ezek egyrészt a fegyelmi felelősség megállapítását kizáró okok (jogos védelem, végszükség, kóros elmeállapot, kényszer vagy fenyegetés, tévedés, bűncselekmény vagy fegyelmi vétség elkövetésére vonatkozó utasítás megtagadása), másrészt bizonyos időtartam eltelte. Akkor is meg kell továbbá szüntetni az eljárást, ha a cselekményt nem a fogvatartott követte el, a fogvatartott cselekménye nem minősül fegyelmi vétségnek, valamint ha a fogvatartott cselekményét fegyelmi eljárás keretében már jogerősen elbírálták (12. §). 
Jelen esetben a fegyelmi eljárást ugyan megszüntették, de ennek egyik oka sem állt fenn, ugyanis az indokolás szerint a fogvatartott „alaposan gyanúsítható azzal, hogy az intézet parancsnoka által tartott fórumon kijelentette, hogy nem jut le orvosi rendelésre.” A fogvatartott a fegyelmi tárgyaláson elismerte, hogy figyelmetlenségből valótlan kijelentést tett, de tekintettel arra, hogy rendszeresen orvosi ellátásra szorul, fegyelmi eljárást ellene kezdeményezni nem kellett, fegyelmezett és tisztelettudó, az eljárást megszüntették. A fogvatartott „ígéretet tett arra, hogy tartózkodni fog mindennemű fegyelmi cselekmény elkövetésétől.” 
Összességében megállapítom, hogy a fegyelmi eljárás, illetve határozat jogsértő, mert a fogvatartott cselekménye álláspontom szerint semmilyen fegyelmi vétséget nem valósított meg, az eljárás megszüntetése nem felelt meg a vonatkozó jogszabályi előírásoknak, továbbá az eljárás alkalmas arra, hogy a fogvatartott jövőbeni véleménynyilvánítását, panasztételét megakadályozza, hiszen ilyen esetben fegyelmi eljárás megindítására számíthat. 
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a Budapesti Fegyház és Börtön eljárása súlyos visszásságot okozott a panaszos véleménynyilvánításhoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jogaival összefüggésben. 

Intézkedés
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Budapesti Fegyház és Börtön parancsnokánál, hogy csak fegyelmi vétség gyanúja esetén indítsanak fegyelmi eljárást a fogvatartottakkal szemben, és az eljárást a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket betartva folytassák le, valamint a fogvatartottak véleménynyilvánítási szabadságát indokolatlanul ne korlátozzák. 

Budapest, 2011. május
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
21. § (1) Ha a rendelkezésre álló adatok szerint az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásságot az előidéző szerv saját hatáskörben meg tudja szüntetni, az országgyűlési biztos kezdeményezheti az érintett szerv vezetőjénél a visszásság orvoslását. Az ilyen kezdeményezés rövid úton (távbeszélőn, szóban stb.) is történhet, ez esetben a kezdeményezés időpontját, módját és lényegét az ügyiraton kell rögzíteni.
(2) Az érintett szerv a kezdeményezés tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésről a kezdeményezés kézhezvételétől számított harminc napon belül tájékoztatja az országgyűlési biztost.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
36. § (5) Az elítélt állampolgári jogai a következőképpen módosulnak:
c) a véleményét - ellenőrzés mellett - olyan formában nyilváníthatja, amely nem zavarja a büntetés-végrehajtási intézet rendjét és biztonságát; a vélemény nyilvánosságra hozatala a nemzetbiztonság védelme, minősített adat közlésének megakadályozása, illetőleg bűncselekmény közvetlen veszélyének fennállása esetén, annak megakadályozása, valamint a büntetés-végrehajtási intézet rendje és biztonsága érdekében korlátozható;
42. § (1) A büntetésvégrehajtás rendjét vétkesen megsértő elítélttel szemben - nevelése, valamint a büntetésvégrehajtás rendjének biztosítása érdekében - a következő fenyítések alkalmazhatók:
a) feddés,
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése,
f) magánelzárás,
43. § (1) A fenyítés kiszabásánál figyelemmel kell lenni a fegyelemsértés súlyára és az elítélt eddigi magatartására, szem előtt tartva a fenyítés célját.
(5) A fegyelmi eljárás rendjét külön jogszabály határozza meg.

11/1996. (X. 15.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási intézetekben fogva tartottak fegyelmi felelősségéről:
2. § (1) Fegyelmi vétséget követ el az a fogvatartott, aki a büntetés-végrehajtás rendjét vétkesen megszegi, más fogvatartottat fegyelmi vétség elkövetésére szándékosan rábír, vagy más fogvatartott részére fegyelmi vétség elkövetéséhez szándékosan segítséget nyújt.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételek megléte esetén fegyelmi vétségnek minősül különösen, ha a fogvatartott
a) megsérti a fogvatartás rendjére és biztonságára, a fogvatartottak kötelezettségeire vonatkozó jogszabályok rendelkezéseit,
b) megszegi az intézet házirendjét,
c) nem tartja be a büntetés-végrehajtási szervezet (a továbbiakban: bv. szervezet) személyi állománya tagjának, illetve a fogvatartottakkal szemben rendelkezési jogkört gyakorló személyeknek az utasításait,
d) az előállításakor vagy egészségügyi intézménybe való átszállítása esetén nem tartja be az előállítást elrendelő szerv vagy az egészségügyi intézmény rendjére vonatkozó szabályokat,
e) megszegi a munkarendet, nem tesz eleget a munkáltató utasításainak,
f) az életét vagy a testi épségét sértő vagy veszélyeztető olyan magatartást tanúsít, amely egyben a fogvatartás rendjét is sérti,
g) olyan tárgyat tart magánál, amely jogszabály rendelkezése alapján nem lehet birtokában,
h) bódító hatás elérésére alkalmas készítményt állít elő, tart vagy használ,
i) az élelem átvételét vagy elfogyasztását az intézet rendjét vagy biztonságát sértő feltételhez köti.
4. § (1) A fegyelmi felelősség megállapítását kizárja
a) a kóros elmeállapot,
b) a kényszer vagy a fenyegetés,
c) a tévedés,
d) a jogos védelmi helyzet,
e) a végszükség,
f) az olyan utasítás végrehajtásának a megtagadása, amelynek teljesítésével a fogvatartott bűncselekményt vagy fegyelmi vétséget követne el.
(2) Nem indítható fegyelmi eljárás, ha
a) a fegyelmi vétség elkövetése óta hat hónap,
b) a fegyelmi jogkör gyakorlójának a fegyelmi vétség elkövetéséről és az elkövető személyéről való tudomásszerzésétől kezdve harminc nap
eltelt.
6. § (1) A fegyelmi eljárás során a fogvatartottat meg kell hallgatni.
(2) A fogvatartott a fegyelmi eljárásban jogi képviselőt bízhat meg. Jogi képviselőként ügyvéd járhat el.
(4) A fegyelmi eljárás kezdeményezését, elrendelését, határidejének a meghosszabbítását, az eljárás felfüggesztését - kivéve, ha ennek oka a fogvatartott jogtalan távolléte -, valamint a fegyelmi felelősség tárgyában hozott döntést a fogvatartottal írásban is közölni kell, aki ennek megtörténtét az aláírásával igazolja. Ha a fogvatartott írni, olvasni nem tud, vagy az aláírást megtagadja, a közlés megtörténtét két tanú aláírásával, írásban kell rögzíteni.
12. § A fegyelmi eljárás elrendelését meg kell tagadni, ha
a) a cselekményt nem a fogvatartott követte el,
b) a fogvatartott cselekménye nem minősül fegyelmi vétségnek,
c) a fogvatartott cselekményét fegyelmi eljárás keretében már jogerősen elbírálták,
d) a 4. § (2) bekezdésében meghatározott esetekben.
17. § (1) A fegyelmi jogkör gyakorlója a vizsgáló javaslatára, vagy az összefoglaló jelentésben foglaltak értékelése alapján
c) a fegyelmi eljárást megszünteti,
19. § (3) A felfüggesztett fegyelmi eljárás nem folytatható, ha a fegyelmi eljárás elrendelésétől számítva hat hónap már eltelt, kivéve, ha az eljárást a fogvatartott jogellenes távolléte miatt függesztették fel.
20. § A fegyelmi eljárást a 4. § (1)-(2) bekezdésében, a 12. §-ban, továbbá a 19. § (3) bekezdésében meghatározott esetekben meg kell szüntetni.