Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-3493/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Zoltán
Az eljárás megindulása
A panaszos beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, amelyben a Magyar Posta Zrt. (a továbbiakban: szolgáltató) eljárását sérelmezte.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, tekintettel arra, hogy az ügyben felmerült az Alkotmányban deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság elvének, valamint a jogállam fogalmából és az emberi méltósághoz fűződő jogból levezethető tisztességes eljáráshoz fűződő jog megsértésének gyanúja, vizsgálatot rendeltem el.

A megállapított tényállás
Az ügyben megkerestem a szolgáltatót, aki álláspontjáról levélben adott tájékoztatást, melyhez iratmásolatokat nem csatolt. Az így rendelkezésemre álló adatok alapján a következőket állapítottam meg.
A szolgáltató szerint a panaszban foglalt küldemények kézbesítésének megtörténtét – a kézbesítésben érintett postai munkavállalók egyidejű meghallgatása mellett – ismételten kivizsgálták. Ennek során, a panaszos nevére és címére feladott küldemények azonosítószámainak közlése érdekében megkeresték az ügyben érintett Budaörsi Településgazdálkodási Kft-t (végrehajtást kérő), valamint a Patona és Társa Végrehajtó Irodát (végrehajtó).. A szolgáltató tájékoztatott, hogy név és cím alapú nyilvántartást nem vezet, kizárólag a postai feladási azonosítószámok alapján állt módjában a küldemények vizsgálata. A lefolytatott vizsgálat alapján az alábbiakat állapították meg.
A Budaörsi Településgazdálkodási Kft. 2009. évben két küldeményt adott fel a jelen üggyel összefüggésben, RL 2041 006 380 624 7 azonosítószám alatt a panaszos nevére és címére, valamint RL 2041 006380702 2 azonosítószám alatt kettős címzéssel a panaszos és egy másik személy nevére és címére. Mindkét küldeményt postafiók útján kísérelte meg kézbesíteni, 17. számú postafiókban. A Patona és Társa Végrehajtó Iroda a panaszbeadványban feltüntetett RL 2041 007 198 559 4 számú küldeményen túl egyéb, általuk panaszos részére megküldött küldemény azonosítószámát nem bocsátotta rendelkezésre, így kizárólagosan a hivatkozott küldemény kézbesítését állt módjában a szolgáltatónak vizsgálni. A 17. számú postafiók útján kézbesíteni megkísérelt küldeményekről a postai szolgáltató a postafiókban értesítőt hagyott hátra, a küldeményt a jogosult őrzési időn belül nem vette át, így a küldeményeket "nem kereste" jelzéssel küldték vissza a feladónak. A 17. számú postafiók bérlője a Com-Ware Kiadói- és Szolgáltató Kft., melynek képviselője járt el a posta fiókbérleti szerződés megkötése során.
Megállapították, hogy a panaszos és a fent említett cég képviselőjének küldeményeit a kézbesítést végző postai munkavállaló 2009. év május hónapjáig cím helyen kísérelte meg kézbesíteni. 2009. év májusában a képviselő személyesen, cím helyen kifejezetten arra kérte a kézbesítőt, hogy valamennyi a saját és felesége nevére adott címre érkező küldeményt irányítson át a 17. számú postafiókba kézbesítésre, korábban a kézbesítőnek felmutatta a postafiók szerződését is. Azonban a postafiók-bérleti szerződés nem tartalmaz rendelkezést az adott személyek nevére és az adott címre érkező küldemények postafiókba történő kézbesítésére. Ugyanakkor a kézbesítő munkavállaló több éve végez munkát panaszos lakcímét is magában foglaló területen, panaszossal és férjével jó kapcsolatot ápolt.
A szolgáltató álláspontja szerint kézbesítő jóhiszeműen járt el, amikor a szóbeli utasításnak megfelelően küldeményeket a 17. számú postafiókra továbbította 2009. év májusától kezdődően, abban a hiszemben, hogy postafiók útján címzettek a küldeményeiket átveszik. A lefolytatott postai vizsgálat megállapította azt is, hogy a 17. számú postafiók ürítése ritkán történt meg, a postafiókra továbbított, a jogosult Com-Ware Kft-t megillető küldemények kézbesítésére sem került sor, azokat a jogosult az őrzési időn belül nem vette át.
A szolgáltató szerint a panaszos által előadottakból megállapítható továbbá, hogy a végrehajtási ügy alapjául szolgáló bírósági eljárás 2005. évben indult, illetve maga a végrehajtás 2007. évben került elrendelésre, így annak állásáról panaszosnak a kellő körültekintés mellett tudomással kellett bírnia. A panaszban foglalt küldemények kézbesítésévei összefüggésben panaszos kártérítési kérelmet terjesztett elő 2010. június 21. napján a Magyar Posta Zrt.-nél, kártérítési kérelmében utalt továbbá arra, hogy jelen üggyel összefüggésben a Budaörsi Városi Bíróság előtt eljárás indult. OI kártérítési igénye elbírálására irányuló eljárás folyamatban van.
A szolgáltató elismerte, hogy a fentiek alapján a Magyar Posta Zrt. a kézbesítés során nem a vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően járt el, azonban úgy vélte, hogy a rendelkezésektől eltérés kifejezetten az ügyfél kérésére a küldemények kézbesíthetősége érdekében történt.

Az érintett alkotmányos jogok
– A demokratikus jogállam fogalmából levezetett jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog Alkotmány 2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
1. Hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárási lehetőségeit az Obtv. 16. § (1) bekezdésében foglalt hatásköri szabályok határozzák meg. Ezek alapján az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [Obtv. 29. § (1) bekezdés], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Amennyiben az ügyben jogerős közigazgatási határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni [Obtv. 17. § (4) bekezdés].
Mivel bírósági végrehajtási eljárásban a végrehajtó intézkedése ellen a bírósághoz lehet fordulni végrehajtási kifogással, ezért a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatára vonatkozó szabály megfelelő értelmezésével (analógia) jár el az országgyűlési biztos. Ennek értelmében csak az önálló bírósági végrehajtó, valamint a megyei bírósági végrehajtó eljárását vizsgálja (a 2001. évi Obtv. módosítás óta), kivéve az olyan kérdést vagy kérdéseket, amelyre nézve bírósági eljárás van folyamatban, illetve amelyben a bíróság már érdemben döntött, valamint azokat a kérdéseket, melyek a bíróság hatáskörébe tartoznak.
A végrehajtó a bírósági végrehajtási eljárás folyamán, a végrehajtási cselekmények foganatosítása során a bíróság rendelkezései, valamint a megadott adatok alapján jár el. A bíróság döntését, rendelkezéseit nem vonhatja kétségbe. A bíróság döntései ellen a bírósági eljárás keretében meglévő eszközökkel lehet élni (pl.: ellentmondás, fellebbezés, perújítás, felülvizsgálat). A bírósági végrehajtási eljárás során a vitatott összegszerűségi kérdések eldöntése a bíróság hatáskörébe tartozik. Az ingatlan árverezésével kapcsolatos kérdések elbírálására is a bíróság rendelkezik hatáskörrel.
A bírósági eljárást és ügyet az ombudsman nem vizsgálhatja az Obtv. 29. §-ának (1) bekezdése, valamint ugyanezen szakasz (2) bekezdésének e) pontja és az Alkotmánybíróság 17/1994. (III. 29.) AB határozatában foglaltak alapján.
Mindezek alapján jelen ügyben az országgyűlési biztos hatásköre csak abban a tekintetben állapítható meg, hogy a szolgáltató a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt-e el, az ügyben felmerülő esetleges polgári jogi kártérítési felelősség kérdésében a döntés a bíróság hatáskörébe tartozik.

2. Alkotmányossági követelmények
2.1. A tisztességes eljáráshoz való jog
A tisztességes eljáráshoz való jog az emberi méltósághoz való jogból is levezethető olyan alapvető jog, amely szoros kapcsolatban áll az egyenlőséghez való jog egyes elemeiből eredő elvárásokkal is. Ezek közül az egyenlő méltóságú személyként történő egyenlő bánásmódot, az egyenlőként kezelést kell érteni. A tisztességes eljárás azonban ezen kívül számos elvárást is felölel: olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, ami a materiális jogállam értékrendjének megfelelő, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik. A tisztességes eljárás a jogbiztonság elvéhez hasonlóan olyan szabály, ami önálló alkotmányjogi normaként érvényesül, tehát nem csupán más előírásokat kiegészítő, járulékos szabály.
A tisztességes eljáráshoz való jog körébe tartozó, eredendően büntetőjogi garanciák, követelmények kiterjesztését az Alkotmánybíróság is megkezdte: például közigazgatási eljárás tekintetében a 41/1991. (VII. 3.) AB határozattal. A monopolhelyzetben lévő közszolgáltatók eljárásában is érvényesülnie kell a tisztességes eljáráshoz való jognak. Mindez levezethető a jogállam fogalmából is.

2.2. A jogállamiság követelményéből fakadó jogbiztonság elve
Az Alkotmánybíróság szerint a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetők a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák [9/1992. (I. 30.) AB határozat].
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. [72/1995. (XII. 15.) AB határozat].

3. Összegzés
Az előbbiekben említett alkotmányossági követelmények érvényesülnek a monopolhelyzetben lévő közszolgáltatók, így jeles esetben a postai szolgáltatást nyújtó szolgáltató, eljárásában is. A postai szolgáltatások kiemelkedő jelentősége indokolja e szolgáltatások nyújtásának, az ennek során követett eljárásoknak a részletes szabályozását. A postáról szóló 2003. évi CI. törvény (a továbbiakban: Pt.) preambuluma szerint a gazdaság és a lakosság biztonságos, megfelelő minőségű és hozzáférhető postai szolgáltatásokkal való ellátása, a postai piaci verseny kiszélesítése és az Európai Közösség jogszabályainak érvényesítése céljából alkotta meg az Országgyűlés a törvényt. A Pt. 1. §-a alapján a törvény célja, hogy
a) biztosítsa a mindenki számára elérhető és hozzáférhető egyetemes postai szolgáltatást;
b) elősegítse:
ba) a postai technológia fejlődését és a hatékonyság növelését,
bb) a fogyasztók érdekeinek védelmét a hírközlési piac szereplőivel létrejövő, illetve fennálló kapcsolataikban,
bc) a postai szolgáltatásoknak a nemzetközi szerződésekkel összhangban levő szabad forgalmát,
bd) a postai piac fejlődését és védelmét,
be) a postai piaci résztvevők szabadságát, jogaik érvényesülését és kötelezettségeik érvényesítését,
bf) az új szolgáltatók piacra lépését és a postai piaci résztvevők esélyegyenlőségét, együttműködését, érdekérvényesítését,
bg) a magyar postai piacnak az Európai Unió piacába való integrálódását, a postai nemzetközi kötelezettségek teljesítését,
bh) a posta állami feladatainak, ezen belül a biztonsággal, valamint a veszélyeztetettségi és a minősített időszaki felkészüléssel kapcsolatos feladatoknak az ellátását.
A Pt. 16. §-a alapján a postai szolgáltató a postai küldeményt – jogszabályban foglalt eltérésekkel és kivételekkel – a címzett, illetve az egyéb jogosult átvevő részére a feladó által megjelölt helyen, az erre a célra szolgáló levélszekrénybe történő elhelyezéssel, vagy a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek történő átadással köteles kézbesíteni. Könyvelt küldemény átvételének írásban történő elismerése előtt a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) a személyazonosságát külön jogszabályban meghatározott hatósági igazolvánnyal köteles igazolni. A postai szolgáltató a személyazonosság igazolását nem könyvelt küldemény kézbesítése esetén is kérheti. A személyazonosságot igazoló okmány elnevezését, betűjelét és számát a postai szolgáltató a kézbesítési okiratra rájegyzi. Ha az okirat tulajdonosa ez ellen tiltakozik, a szolgáltató ezt – mint a kézbesítést meghiúsító körülményt – a kézbesítési okiraton rögzíti, és a küldeményt visszaküldi a feladónak. A postai szolgáltató által felvett küldemény, amíg azt a címzettnek vagy más jogosult átvevőnek nem kézbesítették, az ellenkező bizonyításáig, a feladó tulajdonát képezi. Ha ezt a címzett vagy – az üzletszabályzatban megjelölt szolgáltatások esetén – a feladó az erre irányuló szolgáltatás igénybevételével kéri, a postai szolgáltató a küldeményt – az eredetileg megjelölt címtől eltérően – az igényelt új címre is kézbesítheti (utánküldés szolgáltatás). E szolgáltatás és a címzettnek történő biztonságos kézbesítés teljesítése érdekében a postai szolgáltató címnyilvántartás (név, lakcím, székhely, illetve telephely) vezetésére jogosult.
Kézbesíthetetlennek minősül az a küldemény, amelyet
a) a postai szolgáltatón kívül álló okból a címzettnek (illetve az egyéb jogosult átvevőnek) kézbesíteni és a feladónak visszakézbesíteni nem lehet, vagy
b) a küldeményt terhelő díjat a feladó – vagy erre irányuló megállapodás esetén a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) – nem fizette meg.
Kézbesíthetetlen küldemény esetén a postai szolgáltató a küldeményt köteles őrizni. Az őrzésre a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) felelős őrzésre vonatkozó szabályai az irányadók a következő eltérésekkel: a postai szolgáltató
a) a nem könyvelt küldeményt a feladásától számított hat hónap elteltéig köteles őrizni, utána a küldeményt megsemmisítheti;
b) könyvelt küldemény esetén a kézbesíthetetlenség megállapítását követő hatvanadik naptól számított egy hónapon belül köteles – határidő megjelölésével és az átvétel elmulasztásának jogkövetkezményeire történő felhívás mellett – a címzettet, ennek eredménytelensége esetén a feladót a küldemény átvételére felszólítani. Ha a felszólításra sem a címzett, sem a feladó nem válaszol, illetve a küldeményt nem veszi át, a postai szolgáltató a küldeményt a feladásától számított hat hónap elteltéig őrizni köteles, utána
ba) a levélküldeményt, a címzett reklámküldeményt és a nyomtatványt megsemmisítheti,
bb) a postacsomagot felbonthatja, majd értékesítheti, illetve – ha nem értékesíthető – megsemmisítheti;
c) ha megállapítja, hogy a postacsomag tartalma gyorsan romló, a kézbesíthetetlen postacsomagot azonnal felbonthatja, majd értékesítheti, illetve – ha nem értékesíthető – megsemmisítheti.
A postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet (a továbbiakban: R.) 14. § (1) bekezdése alapján a postai szolgáltató a nem könyvelt küldeményeket, valamint a levélszekrénybe nem kézbesíthető postai küldemények érkezéséről szóló értesítést – a felek eltérő megállapodásának hiányában – a címhelyen, levélszekrénybe kézbesíti.
Az egyetemes postai szolgáltató a hivatalos irat kézbesítését kétszer kísérli meg az R. 29. §-a alapján. Amennyiben az első kézbesítési kísérlet nem vezetett eredményre, az egyetemes postai szolgáltató – kivéve, ha a címzett, illetve a meghatalmazottja a hivatalos irat átvételét a kézbesítési kísérlet alkalmával megtagadja – a hivatalos irat érkezéséről és a kézbesítés megkísérléséről a címzett részére a feladó által meghatározott jelzésű értesítést hagy hátra, a küldeményt az értesítőben megjelölt helyen a jogosult átvevő rendelkezésére tartja, és a kézbesítést a sikertelen kézbesítés napját követő ötödik munkanapon újból megkísérli.
A második kézbesítési kísérlet sikertelensége esetén az egyetemes postai szolgáltató a címzettnek a tértivevényen megjelölt, az R. 3. számú melléklete szerinti értesítést hagyja hátra. Az értesítésben meg kell jelölni azt a postai szolgáltató helyet és azt az időtartamot, ahol és amely időtartamon belül a címzett a hivatalos iratot átveheti. Az egyetemes postai szolgáltató a hivatalos iratot a második kézbesítési kísérlet napját követő öt munkanapig köteles az átvételre kijelölt postai szolgáltató helyen tartani. Az értesítőben megjelölt átvételi határidő eredménytelen elteltét követően a postai szolgáltató a hivatalos iratot a tértivevényen feltüntetett „nem kereste” jelzéssel a feladónak visszaküldi. Ha a címzett, illetve a meghatalmazottja a hivatalos irat átvételét a kézbesítési kísérlet alkalmával megtagadja, azt az egyetemes postai szolgáltató – rendelkezésre tartási idő mellőzésével – a tértivevényen feltüntetett „az átvételt megtagadta” jelzéssel visszaküldi a feladónak. Amennyiben a helyettes átvevő, illetve a közvetett kézbesítő tagadja meg a hivatalos irat átvételét, a küldemény érkezéséről a címzettet – értesítő hátrahagyásával – tájékoztatni kell. Ha a közvetett kézbesítő az értesítés átvételét is megtagadja, a küldeményt a feladó részére – „a közvetett kézbesítő az értesítő átvételét megtagadta” jelzéssel – vissza kell küldeni. Az egyetemes postai szolgáltató a kézbesítés eredménytelenségének egyéb okairól is tájékoztatja a feladót, a tértivevényre történő rövid feljegyzésével.
A postafiókra címzett hivatalos irat érkezéséről az egyetemes postai szolgáltató a fiókban elhelyezett értesítéssel ad tájékoztatást, abban az esetben is, ha a hivatalos irat postafiókra címzett, de nem a postafiók bérlőjének szól.
A hivatalos iratot, ha a feladó így rendelkezett a címzett saját kezéhez kell kézbesíteni. Az egyetemes postai szolgáltató nem kézbesíthet meghatalmazott részére „a címzett saját kezéhez” jelzésű hivatalos iratot. Ha a feladó a hivatalos irat feladásakor „a címzett saját kezéhez” jelzést alkalmazott, és a sikeres kézbesítés érdekében a címzett nevén és címén kívül egyéb személyazonosító adatát vagy személyazonosító okiratának számát is feltüntette, az egyetemes postai szolgáltató a címzett személyazonosságának a megállapításakor köteles azokat figyelembe venni.
Az R. 2. §-a szerint a postai szolgáltatási szerződésekre a Pt. rendelkezéseit a rendeletben foglalt kiegészítésekkel kell alkalmazni. A postai szolgáltató az általa nyújtott postai szolgáltatások választékát, azok igénybevételének és teljesítésének módját és részletes feltételeit az Általános Szerződési Feltételeiben (a továbbiakban: üzletszabályzat) határozza meg. Az üzletszabályzatnak a rendelet rendelkezéseivel összhangban kell lennie. Az üzletszabályzat tartalmazhat – a postai szolgáltatást igénybe vevő (a továbbiakban: igénybevevő) által választható változatként – a rendeletben nem szabályozott szolgáltatási lehetőségeket is. A szerződő felek egyedi esetekre vonatkozó külön – írásbeli – megállapodásban eltérhetnek mind e rendelet rendelkezéseitől, mind pedig az üzletszabályzatban foglaltaktól. Sem a szerződő felek külön megállapodása, sem pedig az üzletszabályzat nem tartalmazhat azonban olyan rendelkezést, amely a postai szolgáltatók, az igénybevevők, illetve harmadik személyek életét, egészségét vagy testi épségét, továbbá a küldemény biztonságos átvételéhez fűződő jogát veszélyezteti. Az egyetemes postai szolgáltatási körbe tartozó szolgáltatást nyújtó postai szolgáltató üzletszabályzatának az egyetemes postai szolgáltatásokra és az azokhoz kapcsolódó különszolgáltatásokra vonatkozó rendelkezéseit a hírközlési hatóságnak jóvá kell hagynia.
A szolgáltató Küldeményforgalmi Üzletszabályzatának (Általános Szerződési Feltételek) 6.3.2.9. pontjának a sérelmezett kézbesítések idején hatályos szövege  alapján fiókbérleti szolgáltatást nyújt, a szolgáltatás írásbeli szerződéssel vehető igénybe a www.posta.hu honlapon elérhető „Postafiókbérlők elektronikus jegyzékében” közzétett postai szolgáltató helyeken, melynek keretében a szolgáltató vállalja, hogy a címzett részére érkezett közönséges küldemények kézbesítése és a könyvelt és sérült küldeményről szóló értesítő elhelyezése céljából – díj ellenében – a postai szolgáltató helyen fiókot biztosít. A szolgáltatás részletes szabályait a fiókbérleti szerződés tartalmazza.
Azokon a fiókbérleti szolgáltatást nyújtó postai szolgáltató helyeken, ahol a posta nem tud minden bérlőnek külön kulcsos fiókot biztosítani, ott egyedi elbírálás alapján, kapacitástól függően, a szolgáltató belső fiókbérleti lehetőséget ajánlhat fel az igénybevevő részére. Ebben az esetben a szolgáltató a küldeményeket bérlőnként, biztonságos helyen tartja, a bérlőnek vagy meghatalmazottjának a küldeményeket a postai alkalmazott adja át. 
A címzett rendelkezhet arról, hogy a címére vagy telephelyére szóló küldeményeket is (a csomagküldemények kivételével) – amennyiben ezen cím a postafiókkal azonos belterületen van, vagy a postafiók helye szerinti település belterületén kívüli lakott helyen van – fiók útján kézbesítse a szolgáltató. Egyéb esetben a kézbesítésre az utánküldés szabályait alkalmazza a szolgáltató, és az utánküldés szolgáltatás díját (átalány- és eseti díj) számítja fel. A közönséges postai küldemény postafiók útján történő kézbesítésével a szolgáltatás teljesítettnek minősül. A könyvelt vagy sérült küldeményekről a szolgáltató a fiókba értesítőt helyez, a küldeményeket a postai alkalmazott adja át a címzettnek. A nyomtatott vagy elektronikus postai fiókbérlői jegyzékek a bérlő írásbeli hozzájárulása nélkül a fiókbérlőről csak annyi adatot tartalmaznak, amennyi a fiókbérlő azonosításához feltétlenül szükséges (név, lakcím, székhely, illetve telephely). Az igénybe vevő számára a szolgáltató biztosítja, hogy kérésére 
a) külön költség nélkül kimaradjon a nyomtatott vagy elektronikus postai fiókbérlők jegyzékéből, 
b) a postai fiókbérlők jegyzékében feltüntessék azt, hogy személyes adatai nem használhatók fel közvetlen üzletszerzési célra.
Az eddigiek alapján megállapítható, hogy a fiókbérletre vonatkozó feltételeket az üzletszabályzat, valamint az üzletszabályzat alapján kötelezően írásba foglalt fiókbérleti szerződés tartalmazza. Ezért a fiókbérlet feltételeire nézve szóbeli megállapodás nem lehetséges, így a szolgáltató munkavállalója ilyen jellegű megállapodást az igénybe vevővel nem köthetett volna. Így a szolgáltató megsértette saját üzletszabályzatát, és ezzel a Pt. 1. §-át, valamint a Pt. 14. § (1)-(3) bekezdéseit, amelyek szerint a postai szolgáltatási szerződésre a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) szerződésekre vonatkozó rendelkezéseit a Pt-ben foglalt eltérésekkel és kiegészítésekkel kell alkalmazni. A törvényben foglaltaktól a postai szolgáltató az általános szerződési feltételeiben (a továbbiakban: üzletszabályzat) csak akkor térhet el, ha e törvény az eltérést megengedi. Ez a rendelkezés nem zárja ki azt, hogy a postai szolgáltató az üzletszabályzatában olyan szolgáltatásokat és különszolgáltatásokat is meghirdessen, amelyeket a Pt. nem szabályoz. A szerződő felek e törvény szolgáltatási szerződésre és felelősségre vonatkozó rendelkezéseitől – kizárólag az igénybe vevő javára – egyező akarattal eltérhetnek. Mindezt nem érinti az igénybe vevő eljárása, magatartása, annak értékelésére az esetleges kártérítési perben kerülhet sor. Így a sérelmezett kézbesítések meghiúsultak, mivel a küldeményeket nem a panaszos lakcímére, hanem egy postafiókba kézbesítették, amely egy jogi személy által lett kibérelve.  
A sérelem különös súlyú, mivel hivatalos iratok kézbesítéséhez különböző anyagi jogi és eljárásjogi joghatások fűződnek, amelyek az igénybevevő (a panaszos) jogi helyzetében alapvető változásokat idézhetnek elő. Mindezek alapján sérelmet szenvedett a jogállam fogalmából levezethető jogbiztonság követelménye, valamint az igénybevevő tisztességes eljáráshoz való joga.

Intézkedéseim
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Magyar Posta Zrt. vezérigazgatóját, hogy valamennyi, a tevékenységükben közreműködőnek hívja fel a figyelmét arra, hogy a szolgáltatás nyújtására vonatkozó jogszabályok, üzletszabályzatok és egyedi szerződések garanciális rendelkezéseinek betartására, a szolgáltatást igénybevevővel e szabályok keretei között csak a megfelelő eljárási és anyagi jogi szabályok alapján kössenek eltérő megállapodást. 
Felkérem továbbá, vizsgálja meg a kézbesítők eljárási gyakorlatát, annak érdekében, hogy a jelen ügyhöz hasonló eset a jövőben ne fordulhasson elő.

Budapest, 2010. október 28.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.