Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
Az AJB 3454/2010. sz. ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás
A vizsgálat megindulása
Egy állampolgár fordult panaszával hozzám a Magyar Posta Zrt. eljárása miatt. A panaszos szerint a Veszprémi Helyi Választási Iroda 2010. április 2. napján – debreceni elérhetőségi címére – postára adta a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény 89. §-a szerinti igazolást, melyet a panaszos csak 2010. április 22-én napján vett át. A panaszos beadványa szerint többször érdeklődött a debreceni, Cívis utcai postán a levél megérkezése felől, ahol azt a szóbeli tájékoztatást kapta, hogy „Budapesten elakadt”.
Figyelemmel arra, hogy a panasz alapján alapvető jogokkal összefüggő visszásság gyanúja merült fel, az ügyben vizsgálatot indítottam, melynek eredményes lefolytatása érdekében a Magyar Posta Zrt. vezérigazgatójától tájékoztatást kértem.

A megállapított tényállás
A panasz, valamint a Magyar Posta Zrt. vezérigazgatójától kapott tájékoztatás alapján az alábbi tényállást állapítottam meg:
A panaszos részére a Veszprém Megyei Város Polgármesteri Hivatala 2010. április 2-án hivatalos iratot adott fel, Veszprém Postafeldolgozó Üzemben. A küldemény 2010. április 14-én érkezett meg a címhely szerint illetékes postai szolgáltató-helyhez, Debrecen 15 postához. A küldemény házhoz-kézbesítési kísérlete tárgynapon megtörtént, azonban az egyesített kézbesítő nem találta otthon a címzettet, melynek következtében értesítőt hagyott hátra. 
Mivel a címzett az értesítővel nem jelentkezett a postahelyen, ezért a hivatalos iratokra vonatkozó jogszabályi előírásoknak megfelelően, az értesítéstől számított 5. munkanapon, a küldemény házkézbesítési kísérlete ismételten megtörtént. A címzett ekkor sem tartózkodott otthon, ezért a küldeményről a kézbesítő ismételten értesítő hagyott hátra a címhelyen. A küldemény címzettnek történő kézbesítésére végül 2010. április 22-én 18:58-kor, Debrecen 15 postán került sor. Mivel a panaszos az igazolást csak a választás után vette át, a választáson nem vehetett részt.

Érintett alapvető jog
– Választójog (Alkotmány 70. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság területén lakóhellyel rendelkező minden nagykorú magyar állampolgárt megillet az a jog, hogy az országgyűlési képviselők választásán választó és választható legyen, valamint országos népszavazásban és népi kezdeményezésben részt vegyen.”)

A vizsgálat megállapításai
I. 1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX törvény (továbbiakban: Obtv) 16. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva”.
Az Obtv. 29. § (1) bekezdése határozza meg, hogy alkalmazásában mely szervek minősülnek hatóságnak: a közigazgatási feladatot ellátó szerv; a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében; a fegyveres erők; a rendvédelmi szerv; a nemzetbiztonsági szolgálat; a nyomozó hatóság, ideértve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet is; a helyi önkormányzat és a kisebbségi önkormányzat; a kötelező tagság alapján működő köztestület; a közjegyző; a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó.
2. Mindezek értelmében a választási szervek (választási bizottságok és választási irodák) nem tekinthetők hatóságnak, mert nem közigazgatási feladatot ellátó-, és nem közszolgáltatást végző szervek, vagyis tevékenységük vizsgálatára nem rendelkezem hatáskörrel
3. Az Obtv. 16. § (1) bekezdéséből azonban csak a hatóság fogalmára lehet következtetni. Ezen túlmenően „az Obtv. az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.”
A postáról szóló 2003. évi CI. törvény (Postatv.) értelmében egyetemes postai szolgáltatás a postai szolgáltatások olyan közérdekű szolgáltatásnak minősülő, meghatározott köre, amely földrajzi elhelyezkedéstől függetlenül meghatározott minőségben és megfizethető ár ellenében minden igénybe vevő számára elérhető, amelyet az egyetemes postai szolgáltatás nyújtására kijelölt szolgáltató (Magyar Posta Zrt.) nyújt. Mindezek alapján – a töretlen ombudsmani gyakorlatnak megfelelően – a Magyar Posta Zrt., mint közszolgáltatást végző szerv eljárásának vizsgálatára kiterjed a hatásköröm.

II. 1. A postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet 44. § (3) bekezdése szerint, miszerint „Belföldi forgalomban az egyetemes postai szolgáltatás esetében a levélküldemények legalább 85%-át a feladást követő munkanap, legalább 97%-át a feladást követő harmadik munkanap végéig kézbesíteni kell, vagy meg kell kísérelni a kézbesítését”.
A hatályos szabályozás azonban nem tartalmaz a felvett postai küldemény kézbesítésének végső határidejére vonatkozó előírást.
A Postatv. postai szolgáltató késedelmes kézbesítésért való kártérítési felelősségének szabályait megállapító 22. § (3) bekezdéséből, amely szerint, ha belföldi forgalomban a postai küldemény kézbesítése – illetve annak megkísérlése – a feladástól számított tizenötödik napon belül nem történik meg, a felek eltérő megállapodásának hiányában a küldeményt elveszettnek kell tekinteni, és a kártérítésre a küldemény elveszésére vonatkozó szabályokat kell alkalmazni, közvetlenül csak az elveszés megdönthetetlen vélelme, valamint a szolgáltatói kártérítési felelősségének beállta következik, és csak e joghatásokból következtethetünk arra, hogy a kézbesítést ezen utolsó időpontban teljesítheti a szolgáltató szabályszerűen. (A panasszal érintett esetben a kézbesítést a 12. napon megkísérelték.)
A 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet 44. § (2) bekezdésében meghatározott számítási mód szerint az érintett levél átfutási ideje (a köztes húsvéti ünnepet is figyelembe véve) 7 munkanap volt. Mindezek alapján megállapítottam, hogy a Magyar Posta Zrt. a panasszal érintett esetben a küldemény kézbesítése során a hatályos jogszabályok előírásainak megfelelően járt el.
2. A fentiek szerint, a panasszal érintett ügyben a panaszos határidőben terjesztette elő a Ve. szerinti igazolás kiállítása iránti kérelmét, a helyi választási bizottság azt megfelelően kiállította, és hivatalos iratként megfelelően postára is adta, amelyet a Magyar Posta ugyancsak a jogszabályi előírásoknak megfelelően kézbesített. Mindennek ellenére a panaszos az országgyűlési képviselők választásán szavazatát nem adhatta le, választójoga sérült. Fentiekből következően a jelenleg hatályos rendelkezések nem alkalmasak a választójog gyakorlását hézagmenetesen biztosítani, a visszásság, illetve annak bekövetkeztének állandó és közvetlen veszélye a hatályos szabályozás hiányosságára vezethető vissza.
3. Hatásköröm nem terjed ki arra, hogy a feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság jövőbeni orvoslásának pontos módjára javaslatot tegyek, mindazonáltal az alábbi szempontokra szeretném felhívni a figyelmet:
a) a papír alapú igazolás, valamint annak adminisztrációja – amellett, hogy nem garantált, hogy a választópolgárhoz időben megérkezzen – jelentős terhet ró a választási szervekre;
b) a Ve. 89. § (5) bekezdése szerint az igazolás kiadásakor a lakcím szerint illetékes helyi választási iroda vezetője a választópolgárt külön nyilvántartásba veszi, egyidejűleg törli a névjegyzékből, továbbá feltünteti a névjegyzéken – ha az igazolás csak az első fordulóra szól, a második forduló névjegyzékén is – annak a településnek és választókerületnek a megjelölését, ahova az igazolás szól, és a külön névjegyzéket a választás első fordulóját megelőző harmadik napot követően megküldi az Országos Választási Iroda részére, vagyis az érintett választási szervek a kiállított igazolásokról, és azok tartalmáról jelenleg is tudomással bírnak.
c) jelenleg nem biztosított, hogy a választópolgár igazolás iránti kérelmét elektronikusan terjeszthesse elő;
d) az igazolás papír alapú előállítása helyett megfelelő szabályozás esetén, az ügyfél kérelmére elektronikus közokiratként is kiállítható lehet(ne);
e) az igazolás jogintézményével kapcsolatos tapasztalatok feldolgozása során megvizsgálni szükséges, hogy az igazolást vagy közvetlenül annak a helyi választási irodának kézbesítsék, amely területén a választópolgár szavazni kíván, vagy e helyi választási irodán keresztül történjék meg annak kézbesítése. (Mindkét megoldás csökkentené a választás napján történő névjegyzékbe vételek számát.);
e) az új szabályozás során elkerülendő a jelenleginél hosszabb határidők meghatározása.

Intézkedésem
Az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a közigazgatási és igazságügyi minisztert, hogy a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény kiegészítésének kezdeményezésével teremtse meg a hasonló, alapvető joggal összefüggő visszásságok megelőzésének garanciális szabályait.

Budapest, 2010. november 30.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.