Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 3124/2010. számú ügyben

Előadók: dr. Bácskai Krisztina
dr. Varga Éva Csilla
Az eljárás megindítása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosaként 2010. évben „Méltó Időskor” címmel, az időskorúak alapvető jogait fókuszpontba állító projektet indítottam, amelynek célja a gyenge érdekérvényesítő képességgel rendelkező, sok esetben kiszolgáltatott helyzetű társadalmi csoport alkotmányos jogainak az emberi- és állampolgári jogi érdeklődés középpontjába helyezése, érvényesülésének elősegítése. E projekt keretében az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az alkotmányos alapjogok szemszögéből az időskorúak helyzetét, annak hazai társadalmi, jogi és szociológiai aspektusát vizsgálja.
Tekintettel arra, hogy Hivatalomhoz érkező jelzések nyomán értesültem arról, hogy a képzési rendszer nem támogatja az idősek részvételét sem a felnőttképzésben, sem a felsőoktatásban, a fenti projekt keretében hivatalból vizsgálatot indítottam, mely egyrészt az időskorúak tanulási, képzési lehetőségeire terjed ki a felsőoktatás és a felnőttoktatás keretei között, másrészt az idősekkel foglalkozó szakemberek képzési lehetőségeire fókuszál.
A vizsgálat során áttekintettem a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket, továbbá az Obtv. 18. § (2) és (4) bekezdései alapján tájékoztatást kértem a szociális-, és oktatásért felelős államtitkártól, a nemzetgazdaságért felelős minisztertől és a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet főigazgatójától. 

A megkeresett szervek válaszai
Vizsgálatom során az oktatási és a szociális államtitkár, valamint a nemzetgazdaságért felelős miniszter tárgykörre vonatkozó álláspontjáról, az Idősügyi Startégia I. Cselekvési Terv 2010-2012. 1087/2010. (IV. 9.) Korm. határozatban meghatározott feladatok megvalósulásának jelenlegi helyzetéről kértem tájékoztatást, továbbá arra vonatkozóan, hogyan látja az időskorú emberek, továbbá az idősekkel foglalkozó szakemberek képzési lehetőségeit a felsőoktatásban, valamint a felnőttoktatásban. Továbbá a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet főigazgatójának tárgykörre vonatkozó álláspontját kértem.
Az oktatásért felelős államtitkár válasza szerint Magyarországon elenyészően kevés az idősek igényei szerinti képzés, és a felnőttképzés rendszerében szinte kizárólagosan szakmai célú képzéseket szerveznek. A felnőttképzési törvény és a hozzá kapcsolódó jogszabályok egy-egy foglalkozás betöltésére szólóan felkészítő-központúak, és alig van finanszírozási forrás lehetőség a különféle pályázati rendszerekben az idősek aktivitását megőrző képzésekre. Álláspontja szerint a jövőben külön szabályozási rendszert kellene alkotni a nem szakmai és nem nyelvi célú felnőttképzésre, és meg kell teremteni az idősek számára az önsegítő képzések finanszírozási lehetőségét. Erre figyelemmel a tárca kezdeményezni fogja a felnőttképzési törvény felülvizsgálatát, és az idősek képzési lehetőségeinek bővítését.
Az államtitkár az idősek képzési lehetőségeit a felsőoktatásban megfelelőnek tartja, ugyanakkor a tárca az esélyegyenlőség érvényesülését az időskorúak vonatkozásában meg fogja vizsgálni. Kiemelte, hogy az idősekkel foglalkozó szakemberek képzési lehetőségei a felsőoktatásban, különösen az utóbbi években, az andragógus képzés több egyetemen történt beindítását követően kiszélesedtek. A képzések minőségi követelményeinek felügyeletét a Magyar Akkreditációs Bizottság látja el. A képzések minőségét a Felnőttképzési Akkreditáló Testület (FAT) garantálhatja. A FAT szerinti akkreditáció azonban az államtitkár megítélése szerint nem megfelelő minden tekintetben, ezért is szükséges a jogszabályok felülvizsgálata.
A szociális, család- és ifjúságügyért felelős államtitkár a Központi Statisztikai Hivatal adataira támaszkodva hangsúlyozta, hogy az idősödő és az időskorú állampolgárok részvételi aránya a felnőttoktatásban és a felsőoktatásban rendkívül alacsony. A 45 évnél idősebbek három korcsoportjában a 45-54 évesek 8,4%-a, a 55-64 évesek 4,5%-a, a 65-74 évesek 2,2%-a vett részt valamilyen tanulási programban. 
Rámutatott arra is, hogy a felnőttképzés jogi szabályozása Magyarországon az Európai Unió elvárásainak is megfelelően biztosítja az élethosszig tartó tanulás jogi feltételeit, kereteit, de igen gyakran szemléletbeli korlátok akadályozzák ennek gyakorlati megvalósulását.
A nemzetgazdaságért felelős miniszter válasza az alábbiakat tartalmazta:
A Nemzetgazdasági Minisztérium elsődleges célja az aktív foglalkoztatáspolitika eszközrendszerével a munkahelyteremtés és a munkahelymegtartás elősegítése. Az idősebbek tekintetében a szaktárca kiemelt feladatának a 45 év feletti álláskeresők, munkahelyük elvesztésével fenyegetettek munkaerő-piaci (re)integrációját tartja. Az ezt szolgáló piacképes informatikai ismereteket adó, munkavállalói készségeket fejlesztő munkaerő-piaci képzések, szolgáltatások kidolgozása, a képzési programok korszerű, informatikai eszközökkel támogatott formáinak elterjesztése területein kíván fejlesztéseket, programokat, intézkedéseket megvalósítani.
Összhangban az Idősügyi Nemzeti Stratégia 1. Cselekvési Terv 3/6 pontjában foglaltakkal a kormány a nemzeti fejlesztés keretében kiemelt feladatként kívánja kezelni az informatika és a telekommunikáció szakterületeit, ennek részeként pedig alapvető céljának tartja a magyarországi digitális szakadék csökkentését, a lakossági internethasználók számának növelését.
A nyugdíjas korosztály művelődési szokásainak formálásában fontos szerepük van a közművelődési intézményeknek, az idős kor sajátosságaira épülő civil szervezeteknek, népfőiskoláknak, nyugdíjas szervezeteknek, amelyek tekintélyes tapasztalattal, megfelelő tudásbázissal és kapcsolati hálóval rendelkeznek. A közművelődés fejlesztési stratégia (2007-2013) egyik prioritásaként fogalmazza meg az aktív időskor elősegítését, többek között az életen át tartó tanulást, művelődést, képzést elősegítő alkalmak szervezésével, az ehhez szükséges kiegészítő anyagok elkészítésével.
A fentiek alapján az időskorúak internethasználatának támogatása, a digitális szakadék áthidalása az egyes szakterületek, intézmények, stratégiák interszektorális, illetve intraszektorális együttműködését, integrált fejlesztését kívánja meg. Emiatt a miniszter kezdeményezni javasolja az Idősügyi Stratégia 1. Cselekvési Terv 3/6 pontjának felülvizsgálatát.
A miniszter tájékoztatása szerint, a digitális írástudásra vonatkozó, 2010. január 1-től hatályos felnőttképzési szabályozási rendelkezés eredményeiről statisztikai adat a későbbiekben áll majd rendelkezésre, ugyanis a felnőttképzést folytató intézményeknek a képzési programjaik befejeztével kell adatot szolgáltatniuk. A digitális írástudás képzési programjában részt vevők adatainak külön nyilvántartását a 2011. január 1-jétől induló képzések vonatkozásában kell megteremteni. Az Országos Statisztikai Adatgyűjtési Program (OSAP) felnőttképzési statisztika az 55 év feletti korcsoport képzéseiről tartalmaz adatokat, a 60 év felettiekről ezért külön információkat a miniszter nem tudott adni.
A Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet (NSZFI) főigazgatója az időskorúak felnőttképzés keretei között történő képzési lehetőségeivel kapcsolatban arról tájékoztatott, hogy 45-49, 50-54, és 55 év felettieket tartanak nyilván, amely megfelel az EU "időskori" kategóriának.
Az adatokat döntő módon a felnőttképzési intézmények kötelező adatszolgáltatásából gyűjtött adatbázisból nyerték, melyet 2007 óta az Intézet kezel. 
A felnőttképzést is folytató, elsősorban iskolarendszerű képzést végző intézmények képzési (lehetőség) kínálatáról, valamint az iskolarendszeren kívüli felnőttképzés keretében indított képzési-, és továbbképzési programokban résztvevők számáról és arányáról a főigazgató a következő tájékoztatást adta.
a) Az időskorúak számára elkülönült képzési lehetőségek általában nincsenek, a 45 év felettiek "diszkrimináció-mentesen" vehetnek részt a programokban, kivéve a különböző célprogramokat, amelyekbe természetesen kedvezményezettként léphetnek be (pl.: informatikai képzések, lásd: Kattints rá, Nagyi!" programok stb.).
b) Az iskolarendszerű felnőttképzés a hiányzó iskolai végzettség megszerzését célozza, az általános iskolai, a gimnáziumi, illetve a szakközépiskolai végzettség vonatkozásában. A főigazgató tájékoztatása szerint 60 év felett mindösszesen a 2009. 10.15-i állapot szerint 196 fő; a 2010.02.15-i állapot szerint 235 fő tanult iskolai rendszerű képzésben.
c) Az iskolarendszeren kívüli felnőttképzés keretében indított képzési-, és továbbképzési programokban részt vevő időskorúak számát tekintve az idősek kb. 25 százalék súlyaránnyal vesznek részt a programokban.
A részvételi aktivitást a képzési programok jellege szerint vizsgálva (1. melléklet) szembetűnik, hogy az idősebb korosztályok, főleg a szakmai továbbképző (35,2%), és a munkakörhöz szükséges, de az állam által nem elismert szakképesítést nyújtó képzésekben vesznek részt (30,5%).
Ugyanakkor jelentős arányú az általános célú felnőttképzési programokban (28,6%), valamint az informatikai képzésekben (28,1%) való részvételi arány is.
A megváltozott képességűek rehabilitációs képzéseiben való időskorúak részvételi aránya 54,6 százalék, de ez összességében nem számottevő (387 fő).
A főigazgató tájékoztatása szerint a 2010. január 1. óta induló 240 óra feletti programokhoz kapcsolódó, a digitális írástudás növelését célzó kiegészítő programokról nincsen még statisztikai adatuk, erről az OSAP keretében legkorábban 2011-ben várható információ.
A részvételi aktivitást a képzés megkezdéséhez szükséges végzettség szerint vizsgálva (2. melléklet) szembetűnik, hogy az idősebb korosztályon belül a képzéseket általános iskolai végzettséggel megkezdők aránya jelentős (19,3, ill. 24,4 százalék), az ilyen végzettségűek aránya az összes idősebb résztvevő között több mint 50 százalék (63822 fő – 51,8 százalék), viszont a főiskolai végzettségűek között is jelentős az idősek aránya (36,2%).
d) Az iskolai rendszeren kívüli, a munkaügyi szervezet által a Munkaerőpiaci Alap (MPA) terhére támogatott képzési programokban résztvevőket életkor szerint – a Foglalkoztatási és Szociális Hivatal adatai alapján – vizsgálva megállapítható, hogy 2009-ben, a munkaviszonyban nem állók, illetve a regisztrált álláskeresők között a 45-54 évesek aránya 14,6%,; az 55 éves és idősebbek aránya 2,3% volt, miközben arányuk az álláskeresők között 23,2; illetve 8,3 százalék.
Az időskorú emberek képzésével foglalkozó szakemberek képzési lehetőségeivel kapcsolatban arról tájékoztatott a főigazgató, hogy átfogó információkkal az NSZFI nem rendelkezik e témakört tekintve, azonban az Intézet maga is aktívan részt vesz ilyen irányú képzési programok fejlesztésében, illetve képzések indításában, egyrészt a szociális ágazatban betöltött képzés-fejlesztési/képzési tevékenysége, másrészt a pedagógus továbbképzési tevékenységen belül.
Ebben a vonatkozásban a következő programokhoz lehet hozzáférni:
a) Az akkreditált felnőttképzési programok választékában jelenleg három program található az idősekkel foglalkozó szakemberek részére, úgymint
– mentálhigiénés tanfolyam idősekkel foglalkozó szakembereknek – filmalkotások felhasználásával (NSZFI)
– mentálisan hanyatló idősek intézményi ellátása (Fővárosi Önkormányzat Idősek Otthona)
– zeneterápiás elemek alkalmazása idősekkel folyó csoportfoglalkozásokon (Fővárosi Önkormányzat Idősek Otthona)
b) Az NSZFI az idősekkel foglalkozó szakemberek (ápoló-gondozó, családgondozó, klubvezető, szociális segítő, mentálhigiénés munkatárs, szociális gondozó, ápoló, szociális munkatárs, foglalkoztatás szervező, terápiás munkatárs, szociális munkatárs, illetve szakértő) részére – salgótarjáni képző központ közreműködésével –, az alábbi programokat kínálja, illetve szervezi:
– korszerű gerontológiai ismeretek;
– személyközpontú megközelítés az idősgondozásban;
– személyiségfejlesztő tréning szociális intézmények vezetői számára.
c) Az NSZFI a pedagógusok számára a felnőttképzés fejlesztéséhez, illetve az idősebb tanulókkal való foglalkozáshoz szükséges módszertani felkészüléshez az alábbi akkreditált programokat kínálja, illetve szervezi
– az andragógia alapjai;
– pályaorientáció – pályakorrekció.
d) A felsőoktatási intézmények a kétszintű felsőoktatási rendszer keretében bevezették az andragógus-képzést, jelenleg már több intézmény a mesterszakot is elindította. 
A főigazgató tájékoztatása szerint nincs teljeskörű információjuk az idősekkel foglalkozó felsőfokú szakemberképzésről, tájékoztatott azonban arról, hogy szociálgerontológia szakirányú továbbképzési szak indult a Pécsi Tudományegyetem Illyés Gyula Főiskolai Karán 2009-ben, illetve 2010 őszén indul a gerontoandragógus szak a Zsigmond Király Főiskolán.

Az érintett alkotmányos jogok
– Alkotmány 54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
– Alkotmány 70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. 
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.
– Alkotmány 70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.
(2) A Magyar Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg. 

Alkalmazott jogszabályok
1. Az Európai Unió Alapjogi Chartája
2. Felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvény (Ftv.)
3. Felnőttképzésről szóló 2001. évi CI. törvény (Fltv.)
4. A felnőttképzésről szóló 2001. évi CI. törvénynek az élethosszig tartó tanulás feltételeinek biztosítása érdekében történő módosításáról szóló 2009. évi XCVIII. törvény 
5. 81/2009. (X.2.) OGY határozat az Idősügyi Nemzeti Stratégiáról 
6. 2012/2005.(X.13.) évi Korm. határozat az egész életen át tartó tanulás megvalósítását szolgáló feladatokról
7.Az Új Magyarország Fejlesztési Terv elfogadásáról szóló 1103/2006. (X. 30.) Korm. határozat
8.A versenyképes tudás feltételeinek javításával kapcsolatos további feladatokról szóló 1169/2002. (X. 10.) Korm. határozat
9. Idősügyi Stratégia I. Cselekvési Terv 2010-2012. 1087/2010. (IV. 9.) Korm. határozat

Megállapításaim
A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa kiemelt figyelemmel és felelősséggel, a mindenkit, így az idős embereket is megillető alapvető jogok sajátosságaihoz illeszkedő szemlélettel és eszközrendszerrel, a közel két évtizedes alkotmánybírósági gyakorlat felhasználásával, tisztán alapjogi érvrendszerrel látja el e jogok védelmét.  
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az idős emberek fenntartható életminőségéért, a társadalom globális filozófiája mentén, az emberi méltósághoz való alapjog prioritásán belül kíván foglalkozni.
Az idős emberek jogainak érvényesülése érdekében folytatott intenzív ombudsmani munka legfontosabb célja tehát az „önállóság – egészség – képzettség – tudás” alapú minőségi élet lehetőségeinek a köztudatba, közbeszédbe való beültetése. Ennek alapján az idős emberek szellemiségét, a társadalmi paradigmaváltás lehetőségét erősíteni.

A vizsgálat érdeme tekintetében
A./ A jelentésemben azt vizsgáltam, hogy az időskorúak egyenlő eséllyel jutnak-e hozzá a felsőoktatás, valamint a felnőttképzés keretei között történő oktatáshoz, továbbá támogatja-e a képzési rendszer az idősek részvételét a felnőttképzésben illetve a felsőoktatásban, feltérképezve a felsőoktatásban és a felnőttképzésben történő részvételüket, valamint a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket.
1. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának preambuluma szerint „Európa népei, az egymás közötti egyre szorosabb egység létrehozása során úgy döntöttek, hogy osztoznak a közös értékeken alapuló békés jövőben. Szellemi és erkölcsi öröksége tudatában az Unió az emberi méltóság, a szabadság, az egyenlőség és a szolidaritás oszthatatlan és egyetemes értékein alapul, a demokrácia és a jogállamiság elveire támaszkodik. Tevékenységei középpontjába az egyént állítja, létrehozva az uniós polgárság intézményét és megteremtve a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget”.
Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikke szerint, tilos minden megkülönböztetés, így különösen a nem, faj, szín, etnikai vagy társadalmi származás, genetikai tulajdonság, nyelv, vallás vagy meggyőződés, politikai vagy más vélemény, nemzeti kisebbséghez tartozás, vagyoni helyzet, születés, fogyatékosság, kor vagy szexuális irányultság alapján történő megkülönböztetés.
2. Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése alapján a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. Az emberi méltóság az emberi élettel eleve együtt járó minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit. (64/1991. (XII. 17.) AB határozat, ABH 1991,)
Az alkotmánybírósági gyakorlat kiemeli, hogy az emberi méltósághoz való jog az ún. általános személyiségi jog egyik megfogalmazásának tekinthető. Az általános személyiségi jog „anyajog”, azaz olyan szubszidiárius alapjog, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok minden esetben felhívhatnak az egyén autonómiájának védelmére, ha az adott tényállásra a konkrét, nevesített alapjogok egyike sem alkalmazható. A modern alkotmányokban, illetve alkotmánybírósági gyakorlatban „a személyiség szabad kibontakozásához való jog”, „az önrendelkezés szabadságához való jog”, „általános cselekvési szabadság”, továbbá „a magánszférához való jog” elnevezésekkel szerepel. Az általános személyiségi jognak fontos elemét képezi az önrendelkezés szabadsága, az önrendelkezéshez való jog, amely – mint az összes ún. különös személyiségi jog – elsősorban az egyén autonómiáját, döntési és cselekvési szabadságát védi. Az Alkotmánybíróság felfogásában a személyi szabadság az egyén olyan autonómiáját jelenti, amely feltételezi a teljes akarati és cselekvési szabadságot a jog keretei között. A személyi szabadság joga mindenkivel szemben érvényesülő jog, amely minden embert megillet, ugyanakkor nem részesül abszolút védelemben, mivel törvényben meghatározott esetekben korlátozható. (Vö. 8/1990. (IV. 23.) AB határozat, 56/1994. (XI. 10.) AB határozat, 65/2003. (XII. 18.) AB határozat, 96/2008. (VII. 3.) AB határozat.)
3. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése rendelkezik arról, hogy a Magyar Köztársaság mindenki számára biztosítja az alapjogokat bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. 
A (3) bekezdés szerint a Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.
Az Alkotmány fentebb idézett rendelkezése – amint azt az Alkotmánybíróság 30/1997. (IV. 29.) AB határozatában is kifejtette – a jogegyenlőség követelményét rögzíti, ami azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom – mint jogalkotó és jogalkalmazó – a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni.
A különbségtétel alkotmányosságának feltétele, hogy a jogszabály egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kezelje az érintett személyeket, és szempontjaikat azonos körültekintéssel, elfogulatlansággal mérlegelje. A 32/1991. (VI. 6.) AB határozat szerint a megkülönböztetésnek egymással összehasonlítható alanyi körre kell vonatkoznia. Kizárja az alkotmányellenességet, ha az egyenlőtlenség a jogi konstrukciók különbözőségéből, különböző jogi helyzetekből fakad. Tehát az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében megfogalmazott megkülönböztetési tilalom nem jelenti azt, hogy mindenfajta megkülönböztetés sérti a jogok egyenlő elosztásának alkotmányos követelményét. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni.
A hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (1) bek.) és az esélyegyenlőség biztosítása, előmozdítása (70/A. § (3) bek.) az állam számára eltérő jellegű, de szorosan összekapcsolódó feladatot, kötelezettséget jelent. A jogegyenlőség megteremtése, az egyenlő méltóságú személyként kezelés biztosítása elsődleges állami kötelezettség, míg az esélyegyenlőség elősegítése az állam részéről egy jogi lehetőséget biztosít. Lehetőséget, ugyanakkor bizonyos, valamely tulajdonságuk (pl. életkor, betegség, testi fogyatékosság) miatti sajátos, kiszolgáltatottabb helyzetük miatt objektíve hátrányba kerülő személyek csoportjainál az állami beavatkozás nem fakultatív feladat: az állam itt köteles hatékony lépéseket tenni az eredendően és súlyosan egyenlőtlen helyzet felszámolására. A speciális, objektíve hátrányos helyzetben lévő jogalanyok számára ugyanis csak az esélyegyenlőtlenség kiküszöbölését célzó állami kötelezettségvállalás, többletjogok biztosítása teremthet lehetőséget az egyenlő esélyekre.
Az alkotmánybírósági gyakorlat szerint az állam szabadságot élvez abban, hogy milyen módon, milyen jogi, normatív és anyagi eszközökkel teljesíti az esélyegyenlőség előmozdítására vonatkozó alkotmányos kötelezettségét mint államcélt: figyelembe kell venni és mérlegelni lehet az eszközök megválasztásában az állam teherbíró képességét. (AJB-4541/2010. számú jelentés)
4. Az Alkotmánybíróság állást foglalt a művelődéshez (oktatáshoz) való jog kérdésében is. Kimondta a 18/1994. (III. 31.) határozatában, hogy az Alkotmány 70/F. §-a értelmében a Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot, mégpedig a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával. 
Az állampolgárok tanuláshoz való jogát az állam intézményfenntartói kötelezettsége alapozza meg, amelynek keretében az államnak mindenki számára – hátrányos megkülönböztetés nélkül – biztosítania kell e jog gyakorlását lehetővé tevő szervezeti és jogszabályi feltételeket.
5. Az Alkotmánybíróság a 35/1995. (VI. 2.) AB határozatában rámutatott arra, hogy a felsőfokú tanulmányok folytatásához való alanyi jog közvetlenül kapcsolódik az emberi méltóság általános személyiségi jogának a személyiség kibontakozását, a személyi adottságok és törekvések kifejleszthetőségét, illetve érvényesíthetőségét garantáló összetevőjéhez.
6. Az Ftv. 1. § (1) bekezdése szerint a törvény célja a tanítás és a tanulás alkotmányos jogának érvényesüléséhez szükséges jogi garanciák megteremtése. A tanuláshoz való jog alapján a Magyar Köztársaság minden állampolgárának joga, hogy igénybe vegye a felsőoktatás által nyújtott szolgáltatásokat, feltéve, hogy képességei alkalmassá teszik a felsőfokú tanulmányokra. A tanítás, a kutatás és a művészeti élet szabadsága a felsőoktatásban a felsőoktatási intézmények autonómiáján keresztül valósul meg.
Az Ftv. 2. § (1) bekezdése d) pontja szerint a törvény célja továbbá az egész életen át tartó tanulás feltételeinek megteremtése, ennek keretei között a felsőoktatáshoz való hozzáférés lehetőségének szélesítése.
7. Az Fltv. célja, hogy az Alkotmányban biztosított tanuláshoz való jog az állampolgár egész életpályáján érvényesüljön, a felnőttkori tanuláshoz és képzéshez való hozzáférés szabályozott lehetőségei a társadalom minden tagja számára bővüljenek, hogy az állampolgárok meg tudjanak felelni a gazdasági, kulturális és technológiai fejlődés kihívásainak, hogy eredményesen tudjanak bekapcsolódni a munka világába és sikeresek legyenek életük során, valamint a felnőttkori tanulás és képzés révén az életvitel minősége javuljon. Az 1. § értelmében az állam mindenki számára biztosítja a felnőttképzésben való részvételhez való jogot.
8. A felnőttképzésről szóló 2001. évi CI. törvénynek az élethosszig tartó tanulás feltételeinek biztosítása érdekében történő módosításáról szóló 2009. évi XCVIII. törvény szerint minden állami és európai uniós forrásból támogatott felnőttképzés esetén a képzési program kötelező részét alkotja a digitális írástudás elsajátítására vonatkozó ismeretek oktatása a legalább 240 órát meghaladó időtartamú képzések tekintetében. A digitális írástudás megszerzésére vonatkozó követelményeket a 2010. január 1-jét követően induló képzésekre kell alkalmazni.
9. Az Idősügyi Nemzeti Stratégiáról szóló 81/2009. (X.2.) OGY határozat céljai között szerepel az idősödők és az idősek aktivitásának és függetlenségének megőrzése. 
Az Idősügyi Nemzeti Stratégia szerint elenyészően kevés az olyan képzés, amely céltudatosan az idősödők és idősek sajátos igényei szerint szerveződne. Nem veszik kellő mértékben figyelembe az idősek potenciális önsegítő képességét, amely tanulással fejleszthető lenne. A felsőoktatás nem vállal aktív szerepet az idősek tanulásában-művelődésében, az egyetemek nem nyitottak az idősek számára. A Stratégia szerint továbbá a 45-64 év közöttiek oktatásban való részvétele Magyarországon jelentősen elmarad az Európai Unió átlagától. 
10. Az egész életen át tartó tanulás stratégiájának megvalósítását szolgáló feladatokról szóló 2212/2005. (X. 13.) Korm. határozat 9. pontja szerint az egész életen át tartó tanulás térségi feltételeinek megteremtése céljából ki kell dolgozni a felsőoktatási intézmények, a középfokú tanintézetek, a regionális képző központok, valamint a létrehozandó Térségi Integrált Szakképző Központok (TISZK) szervezeti együttműködésének kereteit, ösztönözve a felnőttképzési intézmények bevonását. A Korm. határozat 10. pontja szerint az információs és kommunikációs technológiák alkalmazásának elterjesztése érdekében intézkedési tervet kell készíteni, megcélozva a hatékony oktatási módszerek és tanulásirányítási rendszerek bevezetését. A Korm. határozat célul tűzi ki, hogy figyelembe véve az európai oktatási-képzési referenciaértékeket, ki kell dolgozni azt az indikátorrendszert, melynek segítségével értékelni lehet az oktatási, felnőttképzési és foglalkoztatási politikák és fejlesztések sikerességét az egész életen át tartó tanulás feltételeinek és eredményességének javulása szempontjából. E mutatók és elemzésük képezzék részét a lisszaboni folyamattal kapcsolatos időközi jelentéseknek, illetve a Nemzeti Fejlesztési Terv programjai értékelésének.
11. Az Új Magyarország Fejlesztési Terv elfogadásáról szóló 1103/2006. (X. 30.) Korm. határozat szerint a felnőttkori képzésben rendkívül kevesen vesznek részt, és még az alacsony részvételi arányok mögött is jelentős egyenlőtlenségek mutathatók ki. Különösen hátrányban vannak az idősebbek és az alacsony iskolai végzettségűek. A változásokhoz való alkalmazkodás elősegítéséhez mindenekelőtt az egész életen át tartó tanulás lehetőségeinek fejlesztése és hozzáférhetővé tétele szükséges. Az alkalmazkodás segítése érdekében kulcsfontosságú a felnőtt népesség általános kompetenciáinak fejlesztése (idegennyelv-tudás, digitális írástudás, szociális és életviteli kompetenciák, vállalkozói ismeretek). 
12. A versenyképes tudás feltételeinek javításával kapcsolatos további feladatokról szóló 1169/2002. (X. 10.) Korm. határozat szerint az „egész életen át tartó tanulás” nemzeti programját el kell indítani, ennek első lépéseként pályázati úton támogatást kell nyújtani a civil szervezetek felnőttképzési programjához, a felnőttképzést végző intézmények infrastruktúrájának korszerűsítéséhez, a távoktatási programkínálat bővítéséhez.
13. Az Idősügyi Stratégia I. Cselekvési Terv 2010-2012. 1087/2010. (IV.9.) Korm. határozat:
1/4. Szükséges munkacsoport alakítása a Nemzeti Alaptanterv felülvizsgálata egyenlő bánásmód, ezen belül az idősödők és idősek társadalmi egyenlősége szempontjainak felülvizsgálata céljából, a felülvizsgálat eredménye alapján javaslattétel a szükséges módosításokra. Ennek felelőse az oktatásért felelős miniszter, határidő a munkacsoport megalakítására 2010. december 31., a javaslattételre 2012. május 
3/3. El kell készíteni a Harmadik Kor Egyeteme képzési tematikáját, ki kell terjeszteni és ösztönözni kell az egész életen át tartó tanulás lehetőségét elsősorban az idősödő és időskorú állampolgárokra a felnőttképzés keretei között, figyelemmel a generációk együttműködésére és a kirekesztettség megelőzésére. A felnőttképzés szolgáltatásainak városi – megyei – regionális és országos kiterjesztési lehetőségeinek felvázolása, képzési know-how elkészítése, az időskorúak képzők és képzés alanyaiként való megjelenítése. A felelőse a szociál- és nyugdíjpolitikáért felelős miniszter, a program határideje 2011. május 31.
3/4. Az idősügyi szervezetek pályázási, forrásszervezési kompetenciáit fejlesztő képzési program, módszertan kidolgozása, akkreditált képzési programok megvalósításának előkészítése. Felelős a szociál- és nyugdíjpolitikáért felelős miniszter, határidő pedig 2011. szeptember 30.
3/6. pontjának célkitűzése az élethosszig tartó tanulás kereteinek kiterjesztése az idősödők és idősek korosztálya internetes ismereteinek, felhasználói készségeinek fejlesztésére, a számítógépes képzések rendszerének fejlesztése, az információs szakadék csökkentése és lehetőségekhez mért megszüntetése érdekében a tényleges internethasználók számának növelése, melynek megvalósításáért a gazdaságpolitikáért felelős miniszter folyamatosan gondoskodik. Ennek felelőse a gazdaságpolitikáért felelős miniszter, határidő pedig folyamatos.

B. A fenti alkotmánybírósági értelmezés, a vonatkozó jogszabályi rendelkezések és a megkeresett szervek válaszai alapján az alábbiakra kívánok rámutatni: 
A vizsgálatom során az Ftv. és az Fltv. rendelkezéseit áttekintettem és megállapítottam, hogy a felsőoktatás és a felnőttképzés szolgáltatásaiban való részvétel ugyan életkorhoz nem kötött, az idősek is szabadon választhatnak az intézményi szakok és az oktatási programok közül, azonban az állam részéről pozitív intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy az időskorú személyek a felsőoktatás és a felnőttképzés szolgáltatásiban minél szélesebb körben vegyenek részt.
A különböző társadalmi csoportok esélyeinek egyenlőségét jogszabályok és állami intézkedések rendszere révén lehet biztosítani, illetve az állam ilyen módon járulhat hozzá az esélyegyenlőség megteremtéséhez, vagy legalábbis az egyenlőtlenségek csökkentéséhez.
A felsőoktatás keretei között a képzéshez való hozzáférést, az előírt felvételi követelményeknek megfelelő személyek számára az államnak biztosítania kell. Aki vállalja a felsőfokú tanulmányok folytatását, annak a diploma, illetve oklevél megszerzéséhez az ahhoz előírt feltételeket bármelyik felsőfokú oktatási intézményben teljesítenie kell. Ezeket a követelményeket a képzési- és kimeneti követelmények határozzák meg, amelyek megállapítása részben — mint az egyetemi autonómia része — az adott oktatási intézmény, nagyrészt pedig a jogalkotó hatáskörébe tartozik. (782/B/2000 AB határozat)
A tudásalapú gazdaságban és társadalomban a tanulás a versenyképességet és az életminőséget meghatározó egyik legfontosabb tényező. A tanulás létfontosságú mind az egyén, mind a társadalom és a gazdaság szempontjából. Ez óhatatlanul maga után vonja a tanulás időbeni kiterjedését. Az egész életen át tartó tanulás a korai szocializációtól és az iskoláskor előtti neveléstől a munkavállalás szempontjából aktív életkor utánig felöleli az egyén teljes életciklusát. A felnőttkori tanulás viszont egyaránt szolgálja az egyén foglalkoztathatóságának javítását és az életminőséget érintő egyéb dimenziókat (egészség, kultúra, család, személyes kapcsolatok, hobby stb.), így a tanulási lehetőségek kihasználása az aktív kort követően is fontos. Az egész életen át tartó oktatás és képzés elősegíti a gazdasági versenyképesség és a foglalkoztathatóság fenntartását, egyszersmind leghatékonyabb eszköze a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemnek is. (Az egész életen át tartó tanulásról szóló stratégia tervezete)
„Az egész életen át tartó tanulás az iskolai előkészítéstől a nyugdíj utáni korig terjedően magában foglal minden formális, nem-formális és informális tanulást. Tehát e fogalomba minden olyan tanulási tevékenység beleértendő, amely tudás, készségek és képességek fejlesztése céljából történik, személyes, állampolgári, társadalmi és/vagy foglalkoztatási szempontból.” (Európai Tanács (2002/C 163/01) az egész életen át tartó tanulásról)
Az OECD definíciója szerint, az egész életen át tartó tanulás az egyéni és társadalmi fejlődés valamennyi formáját átöleli. Független attól, hogy ez milyen környezetben, azaz formális módon (tehát iskolákban, vagy szakképzési felsőoktatási és felnőttoktatási intézményekben) vagy nem formális módon (azaz családi otthonban, a munkában vagy más közösségben) folyik.
A Kormány 2005-ben kidolgozta az egész életen át tartó tanulásról szóló stratégiájának tervezetét, mely rövidtávon igyekszik javítani a jelenlegi oktatási rendszert a munkaerő piaci elvárások azonnali kielégítése érdekében (felnőttképzésben való növekvő részvétel, alacsonyképzettségűek képzése- és továbbképzése, 55 év felettiek képzése), másfelől hosszútávon elősegíti egy kompetencia-alapú képzésre épülő új tanulási kultúra kialakítását. A stratégia vázolja azokat a szakpolitikai irányvonalakat, az azokra épülő gyakorlati teendőket, amelyek mentén az oktatási, képzési és minősítési rendszerek hosszú távon alkalmassá tehetők arra, hogy megfelelő alapokat és folyamatos fejlődési lehetőségeket biztosítsanak mindenki számára tanulási képességeik és igényeik dinamikus bővüléséhez, a munkaerőpiacon történő hathatós szerepléshez, a versenyképesség javításához. A stratégia alapvetően az Európai Unió strukturális tervezésével összhangban a 2013-ig tartó időszakra szól.
Álláspontom szerint az élethosszig tartó tanulás stratégiájának nem szabad kizárólag a munkaerő kompetenciájának növelésére korlátozódnia, fontos az is, hogy segítse az aktív állampolgári magatartást minden életkorban, hogy egyfajta hidat képezzen azon tudás-szakadék felett, mely az időskorúakat többnyire jellemzi. A továbbképzés, átképzés, önművelés a hosszú időn át tartó foglalkoztathatóságnak, illetve az egyes életszakaszok változó körülményeihez való alkalmazkodásnak egy nagyon fontos eszköze lehet. Álláspontom szerint azonban mindemellett a gazdaság igényeinek a képzési programokban történő hangsúlyosabb megjelenése is szükségeltetik.
A megkérdezett szervek válaszaiból egyértelműen kitűnik, hogy az időskorúak részvételi aránya a felnőttoktatásban és a felsőoktatásban rendkívül alacsony, pedig a tanulás csökkenti a társadalmi izoláltságot, az elmagányosodás érzését, javítja a mentális funkciókat, az életminőséget, ezért is fontos hangsúlyozni, hogy a felsőoktatásban, felnőttképzésben való részvétel az egészségügyi ellátórendszer gyógyító-megelőző részének tekinthető. 
Szakemberek szerint rendkívül szétaprózott az intézményrendszer a felnőttképzés terén. Az intézmények közötti együttműködés és munkamegosztás is akadozik, ezért szükség lenne egy együttműködésen alapuló, rendszerszemléletű, átfogó stratégiára. Jelenleg hiányzik a globális szemlélethez elengedhetetlenül szükséges egységes törvényi, intézményi háttér is, hiányzik az egész életen át tartó tanulásban résztvevő intézmények pontos feladat meghatározása és elhatárolása, a célcsoportok megjelölése.
Mindemellett azonban, szükséges egyfajta szemléletváltás mind az érintettek, mind pedig a társadalom részéről, e szemléletváltás mind az időskor megélése mind megítélése terén elengedhetetlen. Az idősekhez kapcsolódó társadalmi attitűd megváltoztatásának eszköze lehet, tudásuk, tapasztalatuk elismerése, véleményformálási lehetőségek biztosítása, az idős korúak életének differenciált és sokszínű bemutatása, a generációk közötti párbeszéd, az iskolarendszeren kívül szerzett tudás és kompetenciák elfogadása, valamint az aktív állampolgár képzés.
A kutatók a társadalmi egyenlőtlenségek vizsgálata során egyre gyakrabban használják az „alapvető képességek egyenlősége” kifejezést. Lélektanilag azt tartják a legnagyobb gondnak, hogy a népesség különböző csoportjai, melyek meghatározott feltételek között élnek, „sorsszerűnek fogadják el a feltételeket azért, mert nincs elképzelésük az alternatívákról. Ennek elkerülése érdekében az időskorúak számára alternatívákat kell felmutatni egyrészt képességeik, tudásuk szinten tartására, másrészt a kor vívmányainak, a technika adta lehetőségek (pl. internet) megismerésére. Az elektronizáció széleskörű elterjedéséből ki- vagy lemaradó időskorúak felzárkóztatásához ez különösen fontos, így a perspektívátlanság helyét átveheti a munkaút esetleges meghosszabbodásának lehetősége. Mindemellett azonban a munkában való maradáshoz szükséges kompetenciáik fejlesztésére is szüksége lenne.

Összegzés
A jelentésemet figyelemfelhívásnak szánom a ,,Méltó időskor” – 2010 elnevezésű idősügyi projektprogram keretében, ráirányítva a figyelmet az időskorú emberek felsőoktatásban és a felnőttképzésben való részvételének, valamint az információs szakadék csökkentésének a jelentőségére. Tekintettel arra, hogy a figyelemfelhívás egyúttal az országgyűlési biztos állásfoglalása is, konkrét intézkedést nem kezdeményezek.
Mindemellett fontosnak tartom az időskorú emberek emberi méltóságának és egyenlő méltóságú személyként való kezelésének következetes érvényesítését, valamint a társadalmi szemléletváltás szükségességét, az oktatás, képzés esélyteremtő szerepének jelentőségét hangsúlyozni.
A fentiek érvényesülésének érdekében felhívom a Kormány figyelmét arra, hogy a rendelkezésére álló eszközökkel, továbbá az Idősügyi Stratégia I. Cselekvési Terv 2010-2012. 1087/2010. (IV.9.) Korm. határozat végrehajtásával segítse elő, hogy az időskorúak minél szélesebb körben vehessenek részt a felsőoktatásban, valamint a felnőttképzésben. 
Felhívom továbbá a Kormány figyelmét a vonatkozó jogszabályok áttekintésének szükségességére, abból a szempontból, hogy lehetővé teszik-e az egész életen át tartó tanulás intézményrendszerének egyes elemei közötti rendszerszerű együttműködését.

Budapest, 2010. december 13.

Prof. Dr. Szabó Máté

1. számú melléklet:
Az iskolarendszeren kívüli felnőttképzés keretében indított képzési-, és továbbképzési programokban résztvevő időskorúak számát és aránya
A képzésbe beiratkozott idősek száma
a 2009. évi OSAP adatszolgáltatás alapján
a képzés jellege szerint	
Képzés jellege	45-49 éves	50-54 éves	55 év felett	Összesen	Mindösszesen
2009	Mindösszesen
%	
szakképesítést megalapozó szakmai alapképzés	379	320	192	891	4799	18,6	
állam által elismert OKJ szakképesítést adó	6247	5445	3277	14969	81193	18,3	
munkakörhöz, foglalk.-hoz szüks. nem OKJ szakkép.-t adó	6613	6381	4844	17838	58436	30,5	
szakmai továbbképző	20595	19339	12950	52884	150070	35,2	
hátrányos helyzetűek felzárkóztató képzése	136	128	111	375	2818	13,3	
elhelyezkedést, vállalkozást segítő képzés	1209	1092	1252	3553	20811	17,0	
hatósági (közl.,hírközi.,vízügyi) képre felk. képzés	1451	775	452	2678	23484	11,4	
nyelvi képzés	3743	2953	2540	9236	77765	11,9	
általános felnőttképzés	4960	4464	5059	14483	50657	28,6	
Megváltozott munkaképességűek rehabilitációs képzése	218	160	9	387	708	54,6	
informatikai képzések	2244	2053	1638	5935	21090	28,1	
Összesen	47795	43110	32324	123229	491831	25,0	
Megjegyzés: A „Mindösszesen 2009 jelű oszlop adatai — a 45-55 év feletti kategóriákon kívül — tartalmazzák a 18 év továbbá a 18-19; 20-24; 25-29; 30-34 éves korosztály adatait is.

2. számú melléklet:
A képzés megkezdéséhez szükséges végzettség szerint
A képzésbe beiratkozottak Idősek száma a 2009. évi OSAP adatszolgáltatás alapján
a képzéshez szükséges előképzettség szerint	
Képzés szükséges előképzettség	45-49 éves	50-54 éves	55 év felett	Összesen	Mindösszesen
2009	Összesen
%	
Az általános iskola 8. osztályánál kevesebb	6782	6369	6684	19835	102611	19,3	
8. évfolyam elvégzésével tanúsított iskolai végzettség	17296	15493	11189	43978	180065	24,4	
szakiskola	388	336	192	916	3294	27,8	
speciális szakiskola	7	9	6	22	87	25,2	
felzárkóztató oktatás	2	0	1	3	34	8,8	
szakmunkásképző iskola	1459	1547	1177	4183	13071	32,0	
szakközépiskola	5764	5045	3629	14438	59619	24,2	
gimnázium	2317	2034	2355	6706	27701	24,2	
technikum	1351	1651	864	3866	6375	60,6	
főiskola	4827	3834	2191	10952	29913	36,2	
egyetem	86	71	51	208	586	35,5	
befejezett 10. évfolyam	1412	1276	766	3454	14750	23,4	
befejezett szakközépiskolai 12 évfolyam	5486	5006	2962	13454	43866	30,7	
befejezett gimnáziumi 12 évfolyam	145	104	65	314	3777	8,3	
Bemeneti kompetencia mérés (OKJ 3-as szintjén)	473	335	192	1000	6082	16,4	
Összesen	47795	43110	32324	123229	491831	25,0	
Megjegyzés: A „Mindösszesen 2009 jelű oszlop adatai — a 45-55 év feletti kategóriákon kívül — tartalmazzák a 18 év továbbá a 18-19; 20-24; 25-29; 30-34 éves korosztály adatait is.