Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 3005/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Rajzinger Ágnes
Az eljárás megindítása
A Nevelőotthonok Nemzetközi Szövetsége Magyarországi Egyesülete jelezte azt a XIV. Gyermekotthoni Gyermekparlament ülésén felmerült problémát, miszerint a gyermekvédelmi gondoskodásban nevelkedő gyermekek nem tarthatják a kapcsolatot testvéreikkel, holott sok esetben a testvéri kapcsolatok jelentik az egyetlen családi kötődést az állami gondoskodásban felnövekvő gyermekek számára. Tekintettel arra, hogy a jelzett problémával kapcsolatban felmerült az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében meghatározott, a gyermek – megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges – védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggő visszásság veszélyének a gyanúja, az ügyben átfogó vizsgálatot indítottam, amelyet a testvéri kapcsolattartás nehézségeinek feltárásán túl kiterjesztettem a testvérek közös elhelyezése akadályainak vizsgálatára is.

Érintett alkotmányos jog
A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” (Alkotmány 67. § (1)).

Alkalmazott jogszabályok
– a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. tv. (Gyvt.)
– a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. tv. (Csjt.)
– a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (Gyer.)
– a gyermekvédelmi és gyámügyi feladat- és hatáskörök ellátásáról, valamint a gyámhatóság szervezetéről és illetékességéről szóló 331/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet
– a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998. (IV. 30.) NM rendelet (NM r.)

A megállapított tényállás
A vizsgálat eredményes lefolytatása érdekében szükséges volt a kapcsolattartás kérdéskörében kulcsfontosságú szerepet betöltő gyermekvédelmi szolgálatok, illetve a hatóságként szereplő gyámhivatalok megkeresése. Ennek érdekében az országban lévő valamennyi területi Gyermekvédelmi Szolgálat és Regionális Államigazgatási Hivatal tájékoztatását kértem a következőkről: 
– A vizsgált időszakban (2007. második és 2008. első féléve) illetékességi területén összesen hány esetben került sor testvérek együttes nevelésbe vételére? Ezek közül hány esetben tettek javaslatot a testvérek különböző gondozási helyen történő elhelyezésére?
– Hány esetben került sor arra, hogy már nevelésben lévő gyermek testvére utóbb került nevelésbe, és az utóbb nevelésbe vett gyermeket nem a testvérével azonos gondozási helyen helyezték el?
– A különböző gondozási helyen való elhelyezésre vonatkozó javaslatot minden esetben a szakértői bizottságok szakvéleményére alapozva tették meg? Hány esetben és miért került sor a szakvéleménytől eltérő javaslattételre? Leggyakrabban mik voltak a testvérek különböző gondozási helyen történő elhelyezésének indokai?
– Azokban az esetekben, amikor a testvéreket nem azonos gondozási helyen helyezik el, a területi gyermekvédelmi szakszolgálatok, gyámhivatalok részéről milyen intézkedések történnek annak érdekében, hogy a gyermekek kapcsolatot tarthassanak testvéreikkel?
A beérkezett válaszok összesítéséből határozottan körvonalazódtak az intézményes keretek között nevelkedő gyermekek testvéri kapcsolattartásának főbb problémapontjai, nehézségei. A statisztikai adatok megfelelő értelmezéséhez szükséges rögzítenem, hogy a testvérek száma (eset számok) az anyai és az apai féltestvéreket is magában foglalja. [1. sz. ábra, 2. sz. ábra]
A feldolgozott adatokból megállapíthatóan, az intézményes keretek között nevelkedő testvérek külön való elhelyezésének főbb indokai a következők: eltérő nevelési szükséglet (normál, különleges, speciális ellátást igénylő gyermekek együttes elhelyezése jelenleg nem megoldható), a férőhelyszámok korlátozottsága (különösen nagy testvérsorok elhelyezése okoz problémát). Abban az esetben, ha a testvérek rossz hatással vannak egymásra, vagy ha valamely gyerek vonatkozásában az örökbefogadás lehetősége felmerül, a szakszolgálatok nem javasolják az együttes elhelyezés. Előfordult olyan eset is, amikor a gyermek maga kérte a külön helyezését.
(A Gyvt. 53.§ (2) bek szerint az otthont nyújtó ellátás keretében különleges ellátást kell biztosítani a tartósan beteg, illetve fogyatékos, a kora miatt sajátos szükségletekkel bíró három év alatti gyermek számára. Illetve speciális ellátást kell biztosítani a súlyos személyiségfejlődési zavarokkal küzdő, illetve súlyos pszichotikus vagy neurotikus tüneteket mutató gyermek, a súlyos beilleszkedési zavarokat vagy súlyos antiszociális magatartást tanúsító gyermekkorú elkövető, az alkohol, drog és egyéb pszichoaktív szerekkel küzdő gyermek számára. A Gyvt. 54.§-a szerint a nevelőszülő – saját gyermekeit is beszámítva – legfeljebb négy gyermek és fiatal felnőtt együttes ellátását biztosíthatja. A hivatásos nevelőszülő, ide nem értve a speciális hivatásos nevelőszülőt – saját gyermekeit is beszámítva – legalább három, legfeljebb hét gyermek és fiatal felnőtt együttes ellátását biztosíthatja. A speciális hivatásos nevelőszülő – saját gyermekeit is beszámítva – legfeljebb három gyermek és fiatal felnőtt együttes ellátását biztosíthatja.)
Az utóbb nevelésbe vett testvér eltérő gondozási helyen való elhelyezéséről kért adatok nagyrészt tartalmazták a viszonyítási számot (az összesen nevelésbe vett testvérsorok közül mennyi volt utóbb gondozásba került testvér), némely esetben azonban a viszonyítási szám nem egyértelmű, ezért az összesített adatoknál hozzávetőleges eredményre, következtetésre jutottunk. [3. sz. ábra, 4. sz. ábra] 
Az utólag nevelésbe vett gyerekek a már átmeneti, illetve tartós nevelésben lévő testvéreikkel azonos elhelyezésének alapvető akadályai a következők: a nevelőszülők nem tudják az esetlegesen speciális, különleges nevelési igényű gyermekek ellátását megoldani, a korlátozott férőhelyek miatt a nagy testvérsorok elhelyezése nem megoldható, a nagy korkülönbség miatt a testvérek egymáshoz való kötődése kevéssé kialakult, az örökbefogadási eljárás megindításával a testvérek közös elhelyezése már nem javasolt. Nagyrészt tehát megegyeznek az utólag nevelésbe vett gyermekek testvéreiktől külön való elhelyezésének indokai, azonban az arányszámok egyértelműen mutatják, hogy nagyobb arányban kerülnek külön a nem azonos időpontban nevelésbe vett testvérek.
A beérkezett adatok egyértelműen azt mutatják, hogy a gyermekvédelmi rendszer akut problémája a testvéri kapcsolattartás előmozdítása, hiszen a közös elhelyezés – a szakhatóságok és a gyámhivatalok törekvései ellenére – több esetben nem megoldható (az összesen nevelésbe vett testvérpárok/testvérsorok közül 18-21% kerül külön gondozási helyre). 
A Gyer. 28. § (1) és (3) bekezdései szerint a gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá – ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja – a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
Indokolt esetben – ha az a gyermek érdekében áll és különösen, ha azt maga is kéri – a gyermekvédelmi gondoskodás alatt álló gyermek gyámja biztosíthatja, hogy a gyermek személyes kapcsolatait a felsoroltakon túl is ápolhassa. A gyám és a gyermek közötti vita esetén a gyámhivatal dönt.
A jelenlegi jogi szabályozás tehát a kapcsolattartásra jogosultak között csupán a nagykorú testvért említi, ennek megfelelően a kiskorú testvérek kapcsolattartása nem tartozik a gyámhatóság döntési körébe, arról a gyámhatósági határozatnak nem kötelező rendelkeznie.
Az előzőekben ismertetett jogszabályi hiátus egyértelműen következetlen jogalkalmazáshoz vezet. Zala megyében felülvizsgálati eljárás keretében kötelezték a gyámhivatalt a testvéri kapcsolattartás szabályozására. A Közép-magyarországi Regionális Államigazgatási Hivataltól beérkezett tájékoztatás szerint a vizsgált ügyiratok többségében nem volt kitöltve az egyéni elhelyezési terv azon része, amely az egyéb rokonnal, így a testvérrel való kapcsolattartást szabályozza, csupán a gyámok éves felülvizsgálatából volt beszerezhető erre vonatkozó adat. Az Észak-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal tájékoztatása kitért arra, hogy nehézséget okoz, hogy az átmeneti nevelésbe vételről, illetve a tartós nevelésbe vételről szóló határozat tartalmi elemei között nem szerepel a testvéri kapcsolattartás, javaslatot fogalmaztak meg a szabályozás módosítására, ezáltal ugyanis számon kérhetővé és ellenőrizhetővé válna ez a terület.
A Gyer. 103. §-a rendelkezik arról, hogy a gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételének elrendelése előtt a gyermek gondozási helye szerint illetékes gyermekvédelmi szakértői bizottság szakvéleményére alapozott elhelyezési javaslatot szerez be a gyermekvédelmi szakszolgálattól. A jogszabályi rendelkezésnek megfelelően a gyámhivatalok a szakszolgálat véleményét minden esetben kikérik és csupán az ügyek elenyésző hányadában hoznak a szakértői véleménytől eltérő döntést. A Közép-magyarországi Regionális Hivatal tájékoztatásában szerepelt elmarasztaló vélemény a szakszolgálatok elhelyezési javaslatait illetően, miszerint a tervezet nem tartalmaz alapos indokolást, valamint a gyámhivatalok nem vizsgálják az együttes elhelyezés lehetőségét, amennyiben a szakaszolgálat a gyermekek külön elhelyezését javasolta.
A tájékoztatásokban szerepelt, hogy a szakszolgálatok javaslataik kidolgozásakor kényszerpályán mozognak, mivel a férőhelyek száma és nem elsődlegesen a gyermek érdeke az, ami a javaslatuk kialakításában döntő fontosságú.
A testvérek kapcsolattartásának előmozdítására tett intézkedések közel azonos képet mutatnak az egyes régióban. A testvérek kapcsolatának építését, ápolását akként igyekeznek előmozdítani, hogy a szülőkkel való kapcsolattartást a külön élő testvérek esetében azonos időpontban szabályozzák, továbbá minden esetben igyekeznek a testvéreket azonos településen elhelyezni, ahol ugyanabba a közoktatási intézményben tanulhatnak. A beérkezett válaszok szerint több esetben van arra példa, hogy a gyámok, nevelőszülők közös kirándulásokat, programokat szerveznek a gyerekekkel, a gyermekotthonok termet biztosítanak a programoknak, illetve a kapcsolattartást gépjármű rendelkezésre bocsátásával segítik. Mindezen túl a gyámhivatalok a felülvizsgálatuk során vizsgálják, hogy a testvérek kapcsolattartása miként biztosított. 
A Közép-dunántúli Régióból beérkezett válasz szerint körülményes és bonyolult a már kialakult testvéri kapcsolattartás módosítása, mivel a kapcsolattartásra vonatkozó javaslat az egyéni elhelyezési tervben szerepel, a módosítás miatt a szakszolgálatnak elhelyezési tanácskozást kell összehívnia. A válasz tartalmazta továbbá, hogy ennél sokkal egyszerűbb és gyorsabb megoldás lenne, ha a kapcsolattartás szabályozása, újraszabályozása kikerülne az egyéni elhelyezési tervből, és a gyámhivatal feladatkörébe tartozna.
A Közép-magyarországi Regionális Hivatal javaslata szerint, mivel a testvérek közötti kapcsolattartás előmozdítása a gyám, a nevelőszülő feladata, a nevelőszülők kötelező képzésében szerepelnie kell, emellett megfelelő hangsúlyt kell, hogy kapjon a családi kapcsolatápolás e formája. (A nevelőszülői alkalmasság tárgyában AJB 2581/2010. számon vizsgálat folyik hivatalomban.)

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Tekintettel arra, hogy a gyámhivatal az Obtv. 29. § (1) a) pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így eljárásának vizsgálata ombudsmani hatáskörbe tartozik.

II. Az érintett alapvető jog vonatkozásában
Az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges. Az alkotmányi felsorolás (család, állam, társadalom) egyben „rangsornak” is tekinthető: a gyermeknek elsődlegesen a családtól kell a szükséges védelmet és gondoskodást megkapnia. Ezt egészíti ki, meghatározott esetekben pedig pótolja, illetve helyettesíti az állami intézményvédelem. Ez a sorrend fakad a vonatkozó nemzetközi dokumentumok rendelkezéseiből, valamint ezt diktálja a gyermek mindenekfelett álló érdeke, de ezt támasztja alá az AB gyakorlata is. „Minthogy azonban a gyermek védelme és a róla való gondoskodás nemcsak a család alkotmányos kötelessége, hanem az államé, a társadalomé is, ez a szülői felügyelettel összefüggésben úgy értelmezendő: ha a gyermeknek nincs vagy a szülői kötelességeket nem teljesítő szülője van, akkor helyettük az államnak kell helytállnia. Ez ad a jogalkotó államnak lehetőséget a törvényes beavatkozásra, és kötelezi az államot közvetlen helytállásra (tartás) a védelem és gondoskodás feladatára (büntető rendelkezések, állami gondozásba vétel)” (995/B/1990. AB hat., ABH 1993, 515, 528.)
A gyermeknek e joga tehát megalapozza az állam alkotmányos kötelességét a gyermek fejlődésének védelmére. Az állam alatt nem pusztán a Magyar Államot, mint jogi személyt kell jelen esetben érteni, hanem – a különböző jogszabályokban meghatározott feladat- és hatáskörében eljárva – valamennyi, ezért tételesen meg nem határozható állami- és önkormányzati szervet is. (AJB-3536/2009)

A gyermek kapcsolattartási joga
A jogalkotó a Gyermek Jogairól szóló New York-i Egyezménnyel, valamint a családjogi törvénnyel összhangban a családból kiemelt gyermekek jogait a Gyvt. alapvető jogok és kötelességek címet viselő II. fejezetében külön nevesíti. E jogok között szerepel a személyes kapcsolatok ápolásához, azaz a kapcsolattartáshoz való jog. (Gyvt. 9.§ (1) bek. i)pont)
Minden gyermeknek joga van a családjával – ebbe természetesen benne foglaltatik a testvér is – való kapcsolattartásra. A gyermekvédelem rendszere a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítésére, a veszélyeztetettség megelőzésére és megszüntetésére helyezi a hangsúlyt. A Gyvt. a gyermekvédelmi szakellátások céljaként határozza meg az otthont nyújtó teljeskörű ellátás biztosítását, valamint a gyermek családi környezetbe történő visszahelyezését előkészítő, családi kapcsolatainak ápolását elősegítő családgondozást, és csak ha ez nem lehetséges, a gyermek örökbefogadását.
Az átmeneti nevelésbe vétel addig biztosítja az egyéni elhelyezési terv szerint a gyermek otthont nyújtó ellátását, amíg a gyermek családja képessé válik a gyermek visszafogadására. A családi kapcsolatok támogatásának legfontosabb eszközei a családi látogatások, a gyakori látogatások erősítik annak valószínűségét, hogy a gyermek hazatérhessen. A cél elérése érdekében a jogszabályok széles körben határoznak meg feladatokat, jogokat és kötelezettségeket. Kötelezettséget egyértelműen a szülőkre ró a jogalkotó, a kapcsolattartás elmaradásához jogkövetkezményt is társít (örökbefogadhatóvá nyilvánítás). 
A hazai szabályozás és gyakorlat megfelel az Európai Emberi Jogi Bíróság joggyakorlatának, amely szerint a kapcsolattartási jog nem szűkíthető le kizárólag a gyermek szüleire. (Vö. Boyle v. the United Kingdom judgement of 28. Februrary 1994, series A no. 282-B.) A gyermek és a kapcsolattartásra jogosultak közötti érzelmi kapcsolat fontosságát jelzi, hogy ha a gyermek egyik szülője meghal, majd a túlélő szülő újabb házassága alatt a házastárs örökbe fogadja a gyermeket, a gyermek és az elhalt szülő rokonai között a kapcsolattartási jog az örökbefogadást követően is fennmarad. Vitathatatlan, hogy a családi kapcsolatok ápolásának egyik fő színtere a kiskorú testvérek kapcsolattartása, melynek előmozdítása segíti talán leghatékonyabban – a szülőkkel való kapcsolattartáson túl – a gyermekvédelmi ellátás fő céljának elérését, a gyermekek visszagondozását családi környezetükbe. A gyámhivatalok minden esetben a gyermekek védelme érdekében kell, hogy döntsenek az átmeneti és a tartós nevelésbe vett gyermekek kapcsolattartásáról. A gyermek tehát a személyes kapcsolattartás jogának fő hordozója, hiszen a személyes kapcsolattartás szabályozásának fő alapja – a nemzetközi és a hazai jogrend szabályainak megfelelően – a gyermek mindenekfelett álló érdeke. 

III. A vizsgált szervek vonatkozásában
A szakszolgálatok alapvető feladata a jogszabályban előírtaknak megfelelően elhelyezési, illetve tervezési értekezletek tartása, amelyen a gyermek egyéni elhelyezési javaslatának és tervének elkészítése, rögzítése történik a Gyermekvédelmi Szakértői Bizottság javaslatának és komplex szakértői véleményének, illetve az érintettek – különösen a gyermek – javaslatának, véleményének figyelembe vételével. Körültekintő szakmai előkészítő munka előzi meg az elhelyezési/tervezési értekezletet, amely az előbbieken túl adat-, információgyűjtésből, egyeztetésből, elhelyezési lehetőségek feltérképezéséből áll és a meghívók elkészítésével, illetve az érintettek megkeresésével zárul. Az elhelyezési-tervezési értekezlet a gyermek egyik legfontosabb sorsrendezési fóruma a védelembe vételi eljárás után.
A gyámi, gondozói tanácsadói feladatokat a Gyvt. hívta életre és tette a szakszolgálat kötelező feladatává. A gyámi tanácsadás a szakszolgálat által működtetetett kötelező szakmai szolgáltatás; a gyámi tanácsadó beépül a gyámhivatalok és gyámok közé, és mint a gyámhivatal meghosszabbított karja szakmai segítséget nyújt a gyámoknak és ellenőrzi munkájukat. A gyermekvédő intézetek- és ennek következtében az intézeti gyámság – megszüntetésével keletkezett vákuumot a jogalkotó a szakszolgáltatás feladatainak meghatározásával kívánta betölteni. A Gyer. az átmeneti és tartós nevelés felülvizsgálatával kapcsolatban fontos feladatokat telepít a gyermekvédelmi szakszolgálathoz. A felülvizsgálatokat a szakszolgálatnál foglalkoztatott szakember végzi el. A gyámi tanácsadásra vonatkozó szabályokat a jogalkotó az NM rendeletben részletezte.
A gyámhatóság meghatározó szerepet tölt be az átmeneti nevelésbe vett, illetve a szakellátásban nevelkedő gyermekek kapcsolattartási ügyeiben, ugyanis a Korm. rendelet 9.§ a) és b) bekezdései szerint a gyámhivatal dönt a gyermek és a szülő, illetve más kapcsolattartásra jogosult személy kapcsolattartásáról, valamint intézkedik a bíróság, valamint a városi gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartás végrehajtásáról.
A Gyer. 28. § (1) bekezdése szerint a gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá – ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja – a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult. A jelenlegi jogi szabályozás tehát a kapcsolattartásra jogosultak között csupán a nagykorú testvért említi, ennek megfelelően a kiskorú testvérek kapcsolattartása nem tartozik a gyámhatóság döntési körébe, arról a gyámhatósági határozatnak nem kötelező rendelkeznie. (Megjegyzendő, hogy a nemrégiben az Országgyűlés elé tárt új Polgári Törvénykönyv tervezetében a kapcsolattartására vonatkozóan a nagykorú kitétel már nem szerepel, tehát a tervezet lehetőséget biztosít a jelenlegi szabályozásban szereplő akadály kiküszöbölésére, a kiskorú testvér kapcsolattartási jogának biztosításával.(3:183.§)
A gyám, a nevelőszülő közfeladatot ellátó személy, feladataikat ugyanis gyámhivatali határozat tartalmazza, folyamatos kontroll és ellenőrzés alatt állnak. A kiskorú testvérek kapcsolattartása ugyanakkor a közfeladatuk ellátása során nem hatósági határozatban foglalt kötelezettségként jelenik meg, emiatt a hazai kialakult gyakorlat szembetűnően eltérő képet mutat egyes régiókban. (Somfai Balázs: Kapcsolattartás, mint a gyermek emberi joga Pécs 2007.)
Adott gondozási hely, gyám saját problémájaként jelenik meg, hogy miként teremt alkalmat a kapcsolattartásra. Ennek megfelelően nagyon széles a paletta, hogy a nevelésbe került testvérek milyen színvonalas programokon keresztül, milyen gyakorisággal találkoznak. A beérkezett válaszok a nevelőszülőnél elhelyezett gyermekek vonatkozásában a találkozások gyakoriságát illetően általában a havi egy-két alkalmat jelölték meg, több esetben azonban nem tudtak a találkozások gyakoriságára vonatkozó adattal szolgálni.
A jelenlegi jogi szabályozás szerint a gyám és a gyermek közötti vita esetén a gyámhivatal dönt. Fontos azonban kiemelni, hogy a gyámok közötti vita esetén a gyámhatóság nem jogosult eljárni. Életszerű példán keresztül megragadható az a helyzet, amikor a testvéri kapcsolattartás nem a gyermek és gyám közötti vitán, hanem a felnőttek egyet nem értésén akad el.
A Baranya megyei szakszolgálat tapasztalata szerint, az átmeneti nevelésben töltött idővel fordított arányban jelentkezik minőségi változás a kapcsolattartásokban. Álláspontom szerint, amennyiben a kiskorú testvérek kapcsolattartásának szabályozása az átmeneti, tartós nevelésbe vételről hozott gyámhatósági határozat kötelező tartalmi elemeként jelenne meg, az nemcsak az egyértelmű, világos és következetes jogalkalmazást mozdítaná elő, hanem a testvéri kapcsolatok megszakadásának veszélyét is csökkenthetné.
A vizsgálatom során tapasztaltak alapján megállapítom, hogy a kiskorú testvéri kapcsolattartás szabályozásának hiánya, a testvéri kapcsolattartások jelenlegi gyakorlatának eshetőlegessége – az intézményes keretek között nevelkedő gyermekek vonatkozásában – az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében deklarált, a gyermekeket az állam és a társadalom részéről megillető, kiemelt védelemhez és gondoskodáshoz való jog tekintetében, alapjoggal összefüggő visszásság bekövetkeztének állandó és közvetlen veszélyét hordozza magában.
A megkeresésemre beérkezett válaszok hangsúlyozták, hogy gyermekektől panasz hozzájuk nem érkezett. Megjegyzendő ugyanakkor, hogy amennyiben a gyermeket jogai alanyának, elsődleges reprezentálójának és védőjének tekintjük, akkor kiemelten fontos tájékoztatása is. Különbséget kell tenni a saját családjában nevelkedő és családjából kiemelt gyermek jogismereti szükségletei között. Elengedhetetlen tehát, hogy az állami gondoskodásban nevelkedő gyermek megfelelő tájékoztatással bírjon a kapcsolattartási jogát illetően, illetve a véleményét meghallgassák.
Megvonja a gyámhatóság a szülőt – kivételesen indokolt esetben feljogosított Csjt. 92§ (3) bek. – kapcsolattartási jogától, ha a gyermeket titkosan örökbe fogadják. A szülő a titkos örökbefogadásról értesítést nem kap, és az örökbefogadásról hozott határozatot sem fellebbezéssel, sem egyéb módon nem támadhatja meg.
A Csjt. az örökbefogadás joghatásai között csak a szülői felügyelet és tartási jogok megszűnéséről szól, a hozzátartozók kapcsolattartási jogának megszűnéséről nem. Következtetni a kapcsolattartási jog megszűnésére abból lehet, hogy kivételként kizárólag a közös gyermekké fogadás esetét nevesíti a törvény, amelynek során az örökbefogadás nem jelenti a kapcsolattartási jog megvonását is egyben a jogosultak tekintetében. Kérdésként merül fel, hogy mind a nyílt, mind a titkos örökbefogadás esetén a gyermek érdekét, jogát nem sérti-e, ha a kapcsolattartásra jogosulttal (testvér, nagybácsi) fennálló, létező kapcsolatát kellő és alapos vizsgálat nélkül az örökbefogadásra tekintettel „automatikusan” megvonják. A beérkezett válaszok nem támasztották alá, hogy a gyámhatóságok vizsgálnák, megfelelő figyelmet fordítanának az örökbe fogadhatóvá nyilváníthatósággal egybekötötten az adott ügyre nézve a kapcsolat mélységét, rendszerességét, az örökbefogadó és a kapcsolattartásra jogosult viszonyát, az ítélőképessége birtokában lévő gyermek véleményét, a gyermek érdekében történő döntést. Minden esetben a testvérek kapcsolatának felbontása, az utóbb nevelésbe került testvér esetében a külön történő elhelyezés mellett döntenek.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alkotmányos joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyének elkerülése érdekében az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a gyermek-és ifjúságvédelemmel kapcsolatos feladatok ellátásáért felelős Nemzeti Erőforrás Minisztériumot vezető minisztert, hogy az országos egységes, következetes jogalkalmazás kialakítása érdekében kezdeményezze  a testvérek kapcsolattartásának szabályozása megfelelő jogszabályi hátterének kialakítását, a kiskorú testvérekre vonatkozó szabályozás kötelező gyámhatósági feladatok közé helyezésével. 

Budapest, 2010. június 1.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: