az állampolgári jogok országgyűlési biztosának

JELENTÉSE

az AJB 2629/2010. és az AJB 4196/2010. számú ügyekben

Előadó: dr. Haraszti Katalin
Érintett szervek: Budapest Főváros V. Kerületének Gyámhivatala 
			   Fővárosi TEGYESZ
			   Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal 

2010. szeptember
								Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

Jelentés
az AJB 2629/2010. és az AJB 4196/2010. számú ügyekben

Az eljárás megindulása

Az AJB 2629/2010. számú ügyben Magyar Helsinki Bizottság és az SOS Gyermekfalu Magyarországi Alapítvány (a továbbiakban együtt: panaszosok) egy Magyarországon született, három és fél éves, román állampolgár gyermek Brassóba történő kiszállítása ügyében fordultak hozzám. A panaszosok sérelmezték, hogy az illetékes gyámhatóság a kecskeméti SOS Gyermekfaluban (a továbbiakban: SOS Gyermekfalu), hivatásos nevelőszülői családban élő gyermek Magyarországról történő szállítását megelőzően, annak jövőbeni tartózkodási helyéről, a nevelőszülő számára semmiféle tájékoztatást sem adott. A Gyermekfalu munkatársainak - a személyes kapcsolataik útján - mindössze néhány nappal a kiszállítás előtt sikerült a brassói gyámhivatalnál dolgozó kollégáikkal kapcsolatba lépniük, akik csak ekkor szereztek tudomást arról, hogy a gyermek kizárólag magyarul beszél, amely körülményt sem az átvételnél közreműködő szakemberek, sem a gondozási hely kiválasztásakor nem vettek figyelembe. A Gyermekfalu munkatársainak személyes kapcsolataira volt szükség ahhoz is, hogy a kiskorúnak az államhatáron történő átadás-átvételénél egy magyarul beszélő, román gyermekvédelmi szakember is jelen legyen, és a gyermeket egy évi időtartamra egy magyar nemzetiségű nevelőszülőnél helyezzék el. 
Az AJB 4196/2010. számú ügyben az SOS Gyermekfalu Magyarország Alapítvány egy másik, Magyarországon született, másfél éves, román állampolgár gyermek – szintén az SOS Gyermekfalu egykori lakójának - Romániába szállítása miatt fordult hozzám. A panaszos sérelmezte, hogy a gyermek átadását megelőzően a romániai nevelőszülővel nem tudtak kapcsolatba lépni, így a gyermeknek az új gondozási hely részére történő átadása a magyar gyermekvédelmi gyakorlatban szokásos előkészítés nélkül történt. 
A panaszosok álláspontja szerint a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárként anyakönyvezett, szülői felügyelet alatt nem álló kiskorúaknak az őket állampolgárként elismerő államok hatóságai számára történő átadási (a továbbiakban: repatriálási) gyakorlata azon túl, hogy veszélyezteti a gyermekek a megfelelő testi és szellemi fejlődéshez való alkotmányos jogának érvényesülését, a kísérő nélküli kiskorúak védelmét célzó nemzetközi dokumentumok előírásait, továbbá az ehhez kapcsolódó nemzetközi joggyakorlatot is figyelmen kívül hagyja. 
A panaszosok alkotmánysértőnek tartják, hogy a Magyarországon született, szülői felügyelet alatt nem álló kiskorúak repatriálását, továbbá a gyermeket állampolgárként elismerő külföldi állam hatóságainak történő átadását elrendelő hatósági határozatokból nem csak az azok alapjául szolgáló jogszabályi rendelkezések megjelölése, hanem a jogorvoslat lehetőségéről szóló tájékoztatás is hiányzik.

A vizsgálat résztvevői: dr. Haraszti Katalin főosztályvezető-helyettes
                                       dr. Győrffy Zsuzsanna jogi referens

A vizsgálat célja

	Az ENSZ Gyermek Jogai Bizottságának a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezményhez fűzött 6. számú Általános Magyarázataszerint kísérő nélküli gyermek, más szóval kísérő nélküli kiskorú (a továbbiakban: kísérő nélküli kiskorú), az Egyezmény 1. cikkében meghatározott, a szüleitől és más hozzátartozóitól elszakított gyermek, akiről nem gondoskodik olyan felnőtt, aki a jog vagy a szokás alapján erre köteles.
	A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény (a továbbiakban: Gyermekjogi Egyezmény) 20. cikk 1. pontja értelmében, minden olyan gyermek, aki ideiglenesen vagy véglegesen meg van fosztva családi környezetétől, vagy aki saját érdekében nem hagyható meg e környezetben, az állam különleges védelmére és segítségére jogosult. A felnőtt hozzátartozói gondoskodását és védelmét nélkülöző, a tartózkodási helye szerinti állam állampolgárságával nem rendelkező gyermek fokozottan kiszolgáltatott helyzetben van, így a sorsának mielőbbi tartós és megnyugtató rendezése, valamint az alapvető jogainak védelme különleges figyelmet igényel. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk alapján, az államok az Egyezményben lefektetett jogokat valamennyi, a joghatóságuk alá tartozó gyermek számára a gyermeknek, szüleinek vagy törvényes képviselőjének faja, színe, neme, nyelve, vallása, politikai vagy más véleménye, nemzeti, nemzetiségi vagy társadalmi származása, vagyoni helyzete, cselekvőképtelensége, születési vagy egyéb helyzete szerinti különbségtétel nélkül biztosítják. 	A nem Magyarországon született, menedékjogot kérő, kísérő nélküli kiskorúak alkotmányos jogainak érvényesülését az elmúlt évben, az AJB 7120/2009. számú ügyben vizsgáltam. 
	A Magyar Köztársaság joghatósága alá tartozó, a felnőtt hozzátartozói gondoskodását nélkülöző kiskorú fokozott társadalmi és pszichés hátrányt szenved, akinek az állampolgársága, menedékjogi, illetve idegenrendészeti jogállása másodlagos, őt elsősorban gyermekként kell kezelni. Vizsgálatom ezúttal annak feltárására irányult, hogy a Magyarország területén született, kísérő nélküli kiskorút megillető gyermekvédelmi gondoskodás, őt az állampolgáraként elismerő államba történő repatriálása, illetve annak gyakorlati végrehajtása az alapvető jogainak érvényesülését és védelmét miként biztosítja.  

A vizsgálat módszere

A Magyar Köztársaság területén tartózkodó, nem magyar állampolgár kiskorúak védelmével összefüggő gyámhatósági ügyekben, 2004. január 1-től, országos illetékességgel Budapest Főváros V. Kerületének Gyámhivatala (a továbbiakban: Gyámhivatal) jár el. A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikkére figyelemmel, a vizsgálat során nem csak a panaszosok által megnevezett, hanem valamennyi, a 2004. január 1-jét követően született gyermek ügyei intézésének módját is áttekintettük. 
A vizsgálatot végző munkatársaim mind a Gyámhivatalnál, mind a Fővárosi Önkormányzat Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálatánál (a továbbiakban: Fővárosi TEGYESZ) helyszíni vizsgálatot tartottak, amelynek során a keletkezett iratokat megtekintették, a releváns dokumentumokról fénymásolatot készítettek, és az eljáró ügyintézőkkel konzultáltak. A Fővárosi TEGYESZ munkatársaim által meghallgatott munkatársainak egyike a panaszosok által megnevezett kiskorúak egykori eseti gondnoka volt, aki az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermeket a román nevelőszülőnek történő átadásig elkísérte.  
Felkértem a Közép-magyarországi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala (a továbbiakban: Államigazgatási Hivatal) vezetőjét, hogy - felettes szervként - a Gyámhivatalnál 2010 évben lezárt, illetve folyamatban lévő repatriálási eljárásokat vizsgálja meg, és megállapításairól tájékoztasson. Megkeresésemre az Államigazgatási Hivatal vezetője 2010. április 16-án válaszolt. 
A szociális és munkaügyi minisztertől tájékoztatást kértem az ismeretlen állampolgárságú gyermekek helyzetének rendezése érdekében tervezett intézkedésekről, illetve jogszabály-módosítási javaslatokról. A minisztert arra kértem, hogy a válaszát az Igazságügyi és Rendészeti Minisztériummal, és a Külügyminisztériummal is egyeztesse. 	Kérésemre, a Szociális és Munkaügyi Minisztérium Gyermek-és Ifjúságvédelmi Főosztálya – az érintett szaktárcák, a Miniszterelnöki Hivatal, az UNICEF Magyar Nemzeti Bizottság igazgatója, az IRM Bevándorlási és Államigazgatási Hivatal, továbbá az érintett munkatársaim részvételével – 2010. április 6-án, egyeztetést tartott. A Szociális és Munkaügyi Minisztérium az egyeztetésen elhangzottakról szóló emlékeztetőt számomra is megküldte. 
Miután a rendelkezésemre álló iratok szerint mindkét gyermek az Ártándi Határátkelőhelyen (a továbbiakban: határátkelőhely) hagyták el a Magyar Köztársaság területét, az ügyben eljáró munkatársaim a határátkelőhely parancsnokától a panaszosok által megnevezett két gyermek kiutaztatásának, illetve az államhatáron történő átadásának körülményeiről érdeklődtek. 
    
A megállapított tényállás

	A Gyámhivatal munkatársai 2004. január 1. és 2010. május 15. között, 39 országból származó 715 gyermek ügyében járt el. Közülük 135 gyermek szerb, 91 afgán, 90 koszovói, 85 román, 44 moldáv, 35 pakisztáni, 27 albán, 19 szomáliai, 15 ukrán, a többiek más államok állampolgárai voltak. A más államokból származó gyermekek száma, egyetlen ilyen ország esetében sem érte el a tízet. 
	A Gyámhivatal országos illetékességének kezdete, és 2010. május 15. között, 86 ismeretlen állampolgárságú gyermek ügyében indult eljárás. 2010. május 15-én, 43 ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú ügyében folyamatban volt az eljárás, közülük 14 gyermek 2009-ben született.    
A Gyámhivatal 2010-ben, az Államigazgatási Hivatal vizsgálatának lezárásáig, öt Magyarországon született, kísérő nélküli kiskorút repatriált, köztük az SOS Gyermekfalu AJB 4196/2010. számú ügyben érintett egykori lakóját. Az Államigazgatási Hivatal vizsgálatának lezárásakor további három olyan kiskorú átadásának intézése volt folyamatban, akiket a Gyámhivatal által megkeresett állam az állampolgáraként elismert, illetve jelezte, hogy a sorsukat repatriálás útján kívánja rendezni. Mindannyian román állampolgárok voltak. 
	Az AJB 2629/2010. számú ügyben érintett gyermek 2006. május 27-én, Budapest VII. kerületében, egy egészségügyi intézményben született. A tizenhat éves anya a születés anyakönyvezésekor a román állampolgárságát érvényes úti okmánnyal igazolta. Miután az újszülött semmiféle okmánnyal sem rendelkezett, őt ismeretlen állampolgárként anyakönyvezték. Az anyakönyvnek az apa adatainak nyilvántartására szolgáló rovatai üresek maradtak. 
	A Gyámhivatal birtokában lévő iratok szerint a magyarul beszélő, feltehetően magyar nemzetiségű anya röviddel a születést követően, a kórházi védőnőnek jelezte, hogy a terhesség szexuális erőszak következménye, ezért az újszülöttet a kórházból nem kívánja elvinni. Az anya – a csecsemőt hátrahagyva - a kórházból 2006. május 31-én, ismeretlen helyre távozott. 
	A gyermeket, 2006. június 7-én, Budapest VII. kerület Önkormányzata Polgármesteri Hivatalának Gyámhivatala ideiglenes hatállyal, Budapest Főváros Önkormányzatának a Csecsemőket, Kisgyermeket és Fogyatékosokat Befogadó Gyermekotthonában (Budapest VI. kerület, Kmetty utca 31.) helyezte el, majd az ügyet az országos illetékességgel rendelkező Gyámhivatalhoz. áttette 
  	2006. július 27-én, a Gyámhivatal a kiskorú számára eseti gondnokot rendelt ki, és még ezen a napon – a gyermek születési anyakönyvi kivonata, továbbá a tartózkodási helyét igazoló határozat megküldésével – Románia Budapesti Nagykövetségéhez (a továbbiakban: Nagykövetség) fordult. A Gyámhivatal az anya személyes adatainak megjelölésével értesítette a Nagykövetséget arról, hogy az ismeretlen helyen tartózkodó, román állampolgár anyának Magyarországon gyermeke született, amelyet a mellékelt iratok tanúsítanak. A Gyámhivatal a Nagykövetség nyilatkozatát kérte, hogy Románia a szülői felügyelet alatt nem álló gyermeket az állampolgáraként elismeri-e, továbbá - állampolgárként történő elismerése esetén - őt Románia repatriálni kívánja, vagy a gyámság jogát az illetékes magyar hatóságnak átadja. A Gyámhivatal jelezte, hogy amennyiben a gyermek román állampolgár, a Nagykövetség az ezt tanúsító okiratot – az állampolgárságnak a magyar születési anyakönyvbe történő bejegyzése céljából – küldje meg. 
	A Gyámhivatal 2006. július 27-től – az ideiglenes hatály fenntartásával – a Nagykövetség válaszának megérkezéséig, a gyermek új gondozási helyeként, a Fővárosi TEGYESZ Budapest XI. kerület Rege utca 2. szám alatti gyermekotthonában jelölte ki, és az ideiglenes elhelyezést a Gyvt. 73. § (4) alapján, félévente hivatalból felülvizsgálta. 
	A Gyámhivatal ebben a határozatában a gyermek eseti gondnokául a Fővárosi TEGYESZ egyik hivatásos gyámját rendelte ki. Az eseti gondok a kísérő nélküli kiskorú törvényes képviselője. Az eseti gondnok feladata volt, hogy a kísérő nélküli kiskorú ügyeinek intézéséhez szükséges jognyilatkozatokat megtegye, így különösen, hogy számára a társadalombiztosítási azonosító jelet, a közgyógyellátási igazolványt, és a tartózkodási okmányt beszerezze. 
Az eseti gondnok 2006. szeptember 18-án a kiskorú magyarországi tartózkodásának engedélyezése iránti kérelmet terjesztett elő a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatóságának ügyfélszolgálatán. A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága a gyermek - a 2008. szeptember 25-ig érvényes – humanitárius tartózkodási engedélyét 2006. szeptember 25-én kiállította. 
   	A Gyámhivatal - az ideiglenes hatály fenntartásával - a gyermeket 2007. január 23-tól az SOS. Gyermekfalu egyik hivatásos nevelőszülőjénél helyezte el. A gyermek egy öttagú családhoz, legkisebbként érkezett. A nevelőszülőnél élő, többi gyermek hamar megszerette, játszottak vele, kényeztették. 
	A Gyámhivatal a kísérő nélküli kiskorú nevelőszülőnél történő, ideiglenes elhelyezésről szóló intézkedését félévente, hivatalból felülvizsgálta.
2008. szeptemberben az eseti gondnok a gyermek tartózkodási engedélyének meghosszabbítása iránti kérelmet terjesztett elő.  Az eseti gondnok, a tartózkodási okmány meghosszabbítása iránti kérelemhez a gyermek születési anyakönyvi kivonatát, továbbá az SOS. Gyermekfalu hivatásos nevelőszülőjénél történő ideiglenes hatályú elhelyezéséről szóló gyámhivatali határozatot csatolta. 
A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatóságának munkatársai a gyermek magyarországi lakóhelyeként a nevelőszülő lakcímét vették nyilvántartásba, továbbá – a 2007. július 1-jén hatályba lépett jogszabályváltozás eredményeként – számára az EGT állampolgárok számára rendszeresített regisztrációs igazolást 2008. szeptember 26-án kiállították. Érvényes úti okmány hiányában, a regisztrációs igazolás az ügyirathoz csatolták, azonban az okmány kiállítását tanúsító hatósági igazolást az eseti gondnoknak azonnal átadták.  
A Gyámhivatal 2008. augusztus 11-én kapta meg a Nagykövetség válaszát, hogy a gyermek román állampolgár, és repatriálása esetén, őt a Brassó Megyei Gyermekvédelmi Igazgatóság fogadja.
A Gyámhivatal országos hatáskörű hatóságként történő kijelölését követően ez volt az első alkalom, hogy munkatársai a Magyarországon született, román állampolgárként elismert, kísérő nélküli kiskorúak Magyarországról történő kiutazása, illetve a külföldi állam képviselőinek átadásáról intézkedtek. 
2008. november 18-án, a Gyámhivatal vezetője a Nagykövetség két munkatársának részvételével, az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermek, illetve további három, román állampolgárként elismert, kísérő nélküli kiskorú átadás-átvételének módjáról egyeztetést tartott. 
A Nagykövetség vállalta, hogy a gyermeket - a magyar hatóságtól történő átvételt követően - a román-magyar államhatárig elszállítja, továbbá az államhatáron történő átadás időpontjáról az illetékes román gyermekvédelmi hatóságot értesíti. A Nagykövetség jelezte, hogy – a rendelkezésre álló jármű befogadó befogadóképességére tekintettel – alkalmanként legfeljebb két gyermek utaztatására van lehetőség.
A Gyámhivatal vállalta, hogy a gyermekek ideiglenes hatályú elhelyezésének megszüntetéséről szóló határozatokat az egyeztetett időpontokra elkészíti, és az úti okmányok kiállításához szükséges fényképeket beszerzi. 
A felek megállapodtak, hogy a Nagykövetség munkatársa az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermeket, valamint az SOS Gyermekfaluban élő társát 2009. január 15-én, további két gyermeket 2009. január 29-én, a Fővárosi TEGYESZ épületében (Budapest VIII. kerület, Alföldi utca 9-13.) fogja átvenni. A megállapodás szerint a gyermekeket a magyar-román államhatárig egy gondozó, az eseti gondnok, valamint a Nagykövetség kijelölt munkatársa kíséri, akik az átadásnál is jelen lesznek. 
A Gyámhivatal 2008. december 8-án értesítette az SOS Gyermekfalut, hogy a román állampolgár gyermek a Brassó Megyei Gyermekvédelmi Igazgatóság fogadja, továbbá arról, hogy az átadás 2009. január 15-én délelőtt 10 órakor a Fővárosi TEGYESZ épületében lesz. 
A Gyámhivatal kérte, hogy a nevelőszülő a gyermeket készítse fel az átadásra. Az értesítésben a Gyámhivatal jelezte, hogy a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésének megszüntetéséről 2009. január elején fog határozni, amelyről az érintetteket majd írásban értesíti. 
A Gyámhivatal a gyermeknek az SOS Gyermekfalu hivatásos nevelőszülőjénél történő ideiglenes elhelyezését 2009. január 6-án kelt, határozatában 2009. január 15-től megszüntette. Az ideiglenes elhelyezést megszüntető határozat alapján az SOS Gyermekfalu kötelezettsége volt, hogy 2009. január 15-én a gyermek kíséretéről, a Fővárosi TEGYESZ épületébe szállításáról, és tíz órakor, az „illetékes személynek történő átadásáról”, továbbá a román gyermekvédelmi hatóság képviselőjének történő átadásáig tartó felügyeletéről gondoskodjon. A határozat a kiskorú eseti gondnokát is arra kötelezte, hogy „a gyermek átvételéről és a román-magyar határig történő kíséretéről gondoskodjon”.   
 A határozat rendelkező része szerint a döntés ellen az érdekeltek a kézhezvételtől számított 15 napon belül a Közép-magyarországi Regionális Államigazgatási Hivatalhoz fellebbezhettek, azonban a jogorvoslati kérelemnek a gyermek repatriálásának végrehajtásra halasztó hatálya nem volt. 
Az átadás-átvétel tárgyában rendelkezésemre álló iratok szerint 2009. január 15-én a Nagykövetség konzulja a Fővárosi TEGYESZ épületében az eseti gondnoktól „gyermeket sérülés-és panaszmentesen” átvette. Az említett napon a gyermeket Brassó Megyei Gyermekvédelmi Igazgatóság munkatársa a Nagykövetség konzuljától szintén „sérülés-és panaszmentesen” vette át. Mindkét okmányon feltüntették, hogy a „gyermekkel kapcsolatban rendelkezésre álló iratokat és személyes tárgyakat, a mellékelt felsorolás szerint az átadó az átvevő rendelkezésére bocsátja. 
Az iratok szerint a kísérő nélküli kiskorú Ártánd Határátkelőhelyen hagyta el a Magyar Köztársaság területét, azonban a kiutaztatásáról sem az illetékes Határőr Igazgatóságot, sem a határátkelőhely parancsnokát nem értesítette senki. Értesítés hiányában, a Határátkelőhely munkatársainak nem volt tudomásuk arról, hogy a kiskorú pontosan mikor hagyta el a Magyar Köztársaság területét, és az átadás-átvételnél sem voltak jelen. 
Az eseti gondnok 2009. január 20-án írásban jelentette a Gyámhivatalnak, hogy 2009. január 15-én a román gyermekvédelmi hatóság munkatársai a gyermeket, illetve személyes tárgyait és iratait átvették, továbbá kérte, hogy – az ideiglenes hatályú elhelyezés megszűnésére tekintettel – őt az eseti gondnoki teendők alól mentse fel.   
	Az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermek 2008. augusztus 27-én, Budapest VIII. kerületében, egy egészségügyi intézményben született. Az anya a román állampolgárságát érvényes úti okmánnyal igazolta. A születési anyakönyvnek az apa adatainak nyilvántartására szolgáló rovatai üresek maradtak. Születésekor a gyermeket ismeretlen állampolgárként anyakönyvezték.
	A Gyámhivatal birtokában lévő iratok szerint a magyarul beszélő, feltehetően magyar nemzetiségű anya röviddel a szülést követően, a kórházi védőnőnek jelezte, hogy magyarországi lakcíme nincsen, hajléktalanként az utcán él, alkalmi munkákból tarja fenn magát, így az újszülöttről gondoskodni nem tud. Az anya kijelentette, hogy a gyermeket örökbe kívánja adni, majd a csecsemőt hátrahagyva, a szülést követő napon, a kórházból ismeretlen helyre távozott. 
	2008. augusztus 28-án a kórházi védőnő jelezte a Gyámhivatalnak, hogy az ismeretlen helyre távozott, román állampolgár anya újszülött gyermekének elhelyezéséről gondoskodjon. 
	A Gyámhivatal 2008. augusztus 29-én a gyermeket Budapest Főváros Önkormányzatának a Csecsemőket, Kisgyermeket és Fogyatékosokat Befogadó Gyermekotthonában (Budapest VI. kerület, Kmetty utca 31.) helyezte el, és számára, eseti gondnokot rendelt ki.        
A Gyámhivatal - az ideiglenes hatály fenntartásával - 2008. október 31-től a gyermeket az SOS. Gyermekfalu egyik hivatásos nevelőszülőjénél helyezte el. 
A kéthónapos gyermek legkisebbként, egy nyolctagú családba érkezett. A nevelőszülőnél élő többi gyermek hamar megszerette, és versengtek azért, hogy melyikük foglalkozzon vele. 
Az SOS. Gyermekfalu munkatársainak állítása szerint a gyermek kétoldali vesetágulatban, valamint tejérzékenységben szenvedett. Az előző gondozási helyen – anyagi okokból – nem volt lehetőség arra, hogy a gyermek az egészségi állapotának megfelelő tápszert kapjon. Ezért, a nevelőszülőhöz érkezésekor a gyermek testét ekcémás bőrkiütések borították. A vesetágulat miatt, a nevelőszülőnek a gyermeket negyedévenként, orvosi vizsgálatra kellett hordania. Az új gyermektápszer, valamint az orvosi kezelés eredményeként a kiskorú egészségi állapota jelentősen javult. 
	A Gyámhivatal a kísérő nélküli kiskorú nevelőszülőnél történő, ideiglenes elhelyezésről szóló intézkedését félévente, hivatalból felülvizsgálta.
A kísérő nélküli kiskorú eseti gondnoka 2008. november 28-án tartózkodási okmány iránti kérelmet terjesztett elő a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatóságnak ügyfélszolgálatán. Az eseti gondnok a kérelemhez a gyermek születési anyakönyvi kivonatát, továbbá a gyermeknek az SOS. Gyermekfalu hivatásos nevelőszülőjénél történő ideiglenes hatályú elhelyezéséről szóló gyámhivatali határozatot csatolta. 
A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatósága a gyermek magyarországi lakóhelyeként a nevelőszülő lakcímét vette nyilvántartásba, és részére az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolást azonnal kiállította. Érvényes úti okmány hiányában, a regisztrációs igazolás az ügyirathoz csatolták, azonban az okmány kiállítását tanúsító hatósági igazolást az eseti gondnoka azonnal átvette.  
 	A Gyámhivatal 2008. december 17-én megkereste a születést regisztráló anyakönyvvezetőt, és kérte, hogy az anya úti okmányának számát, illetve ennek hiányában, az anyakönyvi alapiratokat küldje meg számára. Az anyakönyvvezető válasza, illetve a kért információk 2009. január 26-án érkeztek meg a Gyámhivatalhoz. 
	2009. május 25-én a Gyámhivatal – a gyermek születési anyakönyvi kivonatának, továbbá a tartózkodási helyét igazoló határozat megküldésével – értesítette a Nagykövetséget arról, hogy az ismeretlen helyen tartózkodó román állampolgár anyának Magyarországon gyermeke született, amelyet a mellékelt iratok tanúsítanak. 
	A Gyámhivatal a Nagykövetség nyilatkozatát kérte, hogy Románia a szülői felügyelet alatt nem álló kiskorút az állampolgáraként elismeri-e, továbbá - a gyermek állampolgárként történő elismerése esetén - őt repatriálni kívánja, vagy a gyámság jogát az illetékes magyar hatóságnak átadja. A Gyámhivatal kérte, hogy amennyiben a gyermek román állampolgár, a Nagykövetség az ezt tanúsító okiratot – az állampolgárságnak a magyar születési anyakönyvbe történő bejegyzése céljából – küldje meg.	
	2009. augusztus 5-én a Gyámhivatalban megjelent a gyermek anyja, aki - a meghallgatásáról készült jegyzőkönyv szerint - a Romániában élő hozzátartozóitól értesült arról, hogy őt a Magyarországon született gyermeke ügyében, a román gyermekvédelmi hatóság kereste. Az anya megismételte, hogy a körülményei miatt a gyermeket továbbra sem tudja nevelni, ezért – a gyermek örökbefogadása érdekében – a szülői felügyeleti jogáról lemond. A jegyzőkönyv szerint az anya korábban úgy gondolta, hogy az újszülöttet Magyarországon is örökbe tudja adni, arról nem volt tudomása, hogy román állampolgársága miatt, a magyar hatóságok nem rendelkezhetnek véglegesen a gyermek sorsa felett. Az anya hozzájárult ahhoz, hogy a gyermeket a Nagykövetség repatriálja, továbbá ahhoz is, hogy őt Romániában – általa ismeretlen személyek – örökbe fogadják. Az anya egyetlen kérése volt, hogy őt Romániában a gyermekkel kapcsolatban többé ne keressék. A Gyámhivatal az SOS Gyermekfalut sem az anya felbukkanásáról, sem a jognyilatkozatáról nem értesítette.   
	A Gyámhivatal – a meghallgatásról készült jegyzőkönyv egy példányának megküldésével – 2009. augusztus 6-án tájékoztattatta a Nagykövetséget, hogy az anya a gyermek repatriálásához, és örökbe adásához is hozzájárul. A Gyámhivatal kérte, hogy a Nagykövetség az anya nyilatkozatát az illetékes román gyermekvédelmi hatósághoz továbbítsa, és a gyermek mielőbbi repatriálása ügyében intézkedjen. 
	A Gyámhivatal 2009. szeptember 18-én értesült, hogy a gyermek román állampolgár és a repatriálása esetén őt a Kovászna Megyei Gyermekvédelmi Igazgatóság hajlandó fogadni. 
	A Gyámhivatal 2009. október 16-án értesítette az SOS Gyermekfalut, hogy a gyermeket a román gyermekvédelmi hatóságok – előreláthatóan – 2009. év november hónap első felében fogják átvenni. A Gyámhivatal kérte, hogy a nevelőszülő a gyermeket készítse fel az átadásra, továbbá a kiutazásához szükséges úti okmányok elkészítése céljából, az SOS Gyermekfalu munkatársai készítessenek két darab színes igazolványképet róla. A Gyámhivatal kérte, hogy a gyermek átadásának időpontjára az SOS Gyermekfalu munkatársai tegyenek javaslatot.
	Az SOS Gyermekfalu Nevelőszülői Hálózatának vezetője 2009. november 11-én kelt levelében a gyermek egészségi állapotára hivatkozva kérte, hogy a repatriálása legkorábban 2010. január 20-án történjen.  
	A Gyámhivatal - az SOS Gyermekfalu Nevelőszülői Hálózata vezetőjének javaslatára hivatkozva – 2009. december 10-én jelezte Nagykövetségnek, hogy a gyermek, illetve további három román állampolgár kiskorú repatriálása legkorábban 2010. január 20-án történjen.
	A Gyámhivatal 2010. január 18-án értesítette az SOS Gyermekfalu vezetőjét arról, hogy a gyermek átadására 2010. január 27-én, délelőtt 10. órakor a Nagykövetség budapesti épületében lesz. A Gyámhivatal az SOS Gyermekfalu vezetőjének intézkedését kérte, hogy munkatársai a gyermeket az említett időpontra a Nagykövetség épületébe, majd onnan az államhatárig szállítsák. A Gyámhivatal kérte, hogy a gyermeket a román gyermekvédelmi hatóság képviselőjének történő átadásáig az SOS Gyermekfalu egyik vele foglalkozó gyermekvédelmi szakembere is elkísérje. 
Az iratok szerint a gyermek átadása 2010. január 27-én, nem a Nagykövetség épületében, hanem - Ártánd Határátkelőhely romániai oldalán - Bors Határátkelőhely hivatalos helyiségében történt. A gyermek kiutaztatásáról az illetékes megyei rendőr-főkapitányságságot, illetve a magyar határátkelőhely parancsnokát ezúttal sem értesítette senki. Az említett okból, a Határátkelőhely munkatársai nem tudtak felvilágosítást adni arról, hogy a kiskorú pontosan mikor hagyta el a Magyar Köztársaság területét, és az átadás-átvétel körülményeiről sem voltak információik. 
Az iratokban arról nincs információ, hogy gyermeket Magyarország képviseletében a Nagykövetség konzulnak mikor, ki és hol adta át, továbbá arról sem, hogy őt az új gondozási helyre az SOS Gyermekfalu mely munkatársai kísérték el. 
Az SOS Gyermekfalu munkatársai szerint az ő kérésük volt, hogy az átadás ne Budapesten, hanem az államhatáron történjen, és a gyermeket ne csak az államhatárig, hanem egészen a romániai gondozási helyig elkísérhessék. A kérés oka az volt, hogy az SOS Gyermekfalu munkatársai a személyes kapcsolataik útján értesültek arról, hogy a Gyámhivatal a kísérő nélküli kiskorú egészségi állapotáról a román gyermekvédelmi szakembereket nem tájékoztatta. Miután tej érzékenységben és vesetágulatban szenvedő kiskorú gondozása, élelmezése, kiütéseinek kezelése, fokozott figyelmet igényel, a nevelőszülő ragaszkodott ahhoz, hogy a legfontosabb tudnivalókról a romániai kollégákat személyesen tájékoztassa.   
A Nagykövetség 2010. március 25-én kelt, a Fővárosi TEGYESZ számára írt levele, illetve a mellékelt román nyelvű iratok szerint a gyermeket a Nagykövetség konzuljától Kovászna Megye Tanácsa Szociális Ellátási és Gyermekvédelmi Igazgatóságának egyik munkatársa vette át. 
Az eseti gondnok 2010. március 30-án, a Nagykövetség által kiállított iratok megküldésével, írásban jelentette a Gyámhivatalnak, hogy a román gyermekvédelmi hatóság munkatársai átvették, továbbá kérte, hogy – az ideiglenes hatályú elhelyezés megszűnésére tekintettel – őt az eseti gondnoki teendők alól mentse fel.   

A vizsgált alkotmányos jogok

	A jogállam részét képező jogbiztonsághoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/;
A nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangja: „A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja továbbá a vállalt nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját”. /Alkotmány 7. § (1) bekezdés/,
	A jogorvoslathoz való jog: „A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja”./Alkotmány 57. § (5) bekezdés/, 
	A szabad mozgáshoz és a tartózkodási hely szabad megválasztásához való jog: „Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén - törvényben meghatározott esetek kivételével - megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.
	A Magyarország területén törvényesen tartózkodó külföldit csak a törvénynek megfelelően hozott határozat alapján lehet kiutasítani”. /Alkotmány 58. § (1) és (2) bekezdése 
A gyermekek védelemhez való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges”. /Alkotmány 67. § (1) bekezdés/,
	A hátrányos megkülönböztetéstől mentes bánásmódhoz való jog: „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül”. /70/A. § (1) bekezdés/.

Az alkalmazott jogszabályok
A házasságról, a családról és a gyámságról szóló1952. évi IV. törvény
41. § (1) Ha a gyermek mindkét szülője ismeretlen, születése után nyomban, ha pedig apjának kiléte nem állapítható meg, az anya kérelmére bármikor, egyébként pedig a gyermek harmadik életévének betöltése után hivatalból kell intézkedni az iránt, hogy a születési anyakönyvbe a gyermek szülőiként, illetőleg apjaként képzelt személyt jegyezzenek be. Az intézkedésre a gyámhatóság hivatott.
(2) Ilyen esetben az apa családi nevéül, ha az anya ismert, az anya legközelebbi ismert anyai ági férfi felmenőjének családi nevét kell megállapítani. Az anya kérelmére azonban a gyámhatóság az apa családi nevéül megállapíthatja
a) az anya családi nevét,
b) az anya által megjelölt más családi nevet, feltéve, hogy az más jogos érdekét nem sérti.
(3) Nem állapítható meg olyan családi név, amely a gyermekre sérelmes.
(4) A gyámhatóság az egyéb személyi adatokat - mások jogos érdekeinek sérelme nélkül - belátása szerint állapítja meg.
42. § (1) A gyermek - szüleinek megállapodása szerint - apjának vagy anyjának családi nevét viseli. A házasságban élő szülők valamennyi, a házasság fennállása alatt született közös gyermekének csak azonos családi neve lehet. Közös házassági nevet viselő házastársak gyermeke csak a szülők közös házassági nevét viselheti. A saját nevüket viselő szülők megállapodása alapján a gyermek az apa és az anya családi nevét együtt is viselheti. A gyermek családi neve legfeljebb kéttagú lehet.
(2) Ha nincs olyan személy, akit a gyermek apjának kell tekinteni, a gyermek az anyja családi nevét viseli mindaddig, amíg a képzelt apát az anyakönyvbe be nem jegyezték. Az anya a képzelt személy apaként való bejegyzésére irányuló eljárás során bejelentheti, hogy a gyermeke továbbra is az ő családi nevét viseli.
(3) A gyermek utónevét a szülők határozzák meg.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló6/2003. (III. 7.) BM rendelet 
48. § (1) Az anyakönyvvezető a gyermek családi neve, valamint az apa adatait tartalmazó rovatokat üresen hagyja és a bejegyzést aláírással nem zárja le, ha a születés anyakönyvezésekor a gyermek apját nem lehet megállapítani. Az anyakönyv „Megjegyzések” rovatában fel kell tüntetni az anya házassági nevét amennyiben a házasságról, a családról és gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) 25. § (1) bekezdés d) pontja, valamint a (3) bekezdés szerint viseli azt.
(2) Az apa adatai nélkül anyakönyvezett születésekről az anyakönyvvezető nyilvántartást vezet. A nyilvántartást félévenként ellenőrzi, a hiányzó adatok beszerzésére az anyát vagy az ügyben eljáró gyámhatóságot ismételten felhívja. Ha a hiányzó adatokat a gyermek születésétől számított három éven belül nem jegyezte be, megkeresi a gyámhatóságot a képzelt apa adatainak hivatalból történő megállapítására.

A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény

4. § (1) Kérelmére honosítható a nem magyar állampolgár, ha:
a) a kérelem előterjesztését megelőző nyolc éven át folyamatosan Magyarországon lakott;
b) a magyar jog szerint büntetlen előéletű és a kérelem elbírálásakor ellene magyar bíróság előtt büntetőeljárás nincs folyamatban;
c) megélhetése és lakóhelye Magyarországon biztosított;
d) honosítása a Magyar Köztársaság érdekeit nem sérti; és
e) igazolja, hogy alkotmányos alapismeretekből magyar nyelven eredményes vizsgát tett, vagy ez alól a törvény alapján mentesül.
(2) Kedvezményesen honosítható az a nem magyar állampolgár, aki a kérelme előterjesztését megelőzően legalább három évig folyamatosan Magyarországon lakott, és az (1) bekezdés b)-e) pontjában meghatározott feltételek fennállnak, ha
a) magyar állampolgárral legalább három éve érvényes házasságban él, vagy házassága a házastárs halálával szűnt meg;
b) kiskorú gyermeke magyar állampolgár;
c) magyar állampolgár fogadta örökbe, vagy
d) magyar hatóság menekültként elismerte.
(3) Az (1) bekezdés b)-e) pontjában meghatározott feltételek fennállása esetén - kérelmére - kedvezményesen honosítható az a magát magyar nemzetiségűnek valló, nem magyar állampolgár, aki Magyarországon lakik és felmenője magyar állampolgár volt.
(4) Kedvezményesen honosítható az a nem magyar állampolgár, akinek a kérelem benyújtását megelőzően legalább öt éven át folyamatosan Magyarországon volt a lakóhelye, és az (1) bekezdés b)-e) pontjaiban meghatározott feltételek fennállnak, ha
a) az ország területén született;
b) kiskorúsága idején létesített magyarországi lakóhelyet;
c) hontalan.
(5) Az (1)-(4) bekezdésekben meghatározott időtartamú, folyamatos magyarországi lakóhelytől a kiskorú tekintetében el lehet térni, ha a honosítását a szülővel együtt kéri, vagy szülője a magyar állampolgárságot megszerezte.
(6) A magyar állampolgár által örökbefogadott kiskorú gyermek lakóhelyétől függetlenül honosítható.
(7) A köztársasági elnök a folyamatos magyarországi lakóhely tekintetében az (1)-(4) bekezdésben meghatározott időtartam, valamint az (1) bekezdés c) és e) pontjában meghatározott feltétel alól - az állampolgársági ügyekért felelős miniszter (a továbbiakban: miniszter) javaslatára - felmentést adhat, ha a kérelmező honosításához a Magyar Köztársaságnak fontos érdeke fűződik.
A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény
29. § (1) Az e törvényben foglalt tartózkodási feltételek hiányában humanitárius célból tartózkodási engedéllyel kell ellátni
d) azt a harmadik országbeli állampolgárt, aki a Magyar Köztársaság területén született és azt követően a magyar jog szerint érte felelős személy felügyelete nélkül maradt, illetve a kísérő nélküli kiskorút;

76. § (1) A hontalanság megállapítására irányuló eljárás a Magyar Köztársaság területén jogszerűen tartózkodó kérelmező által az idegenrendészeti hatóságnál benyújtott kérelemre indul, amelyet a hontalankénti elismerését kérő (a továbbiakban: kérelmező) szóban vagy írásban terjeszthet elő.
(2) A szóban előterjesztett kérelmet az idegenrendészeti hatóság köteles jegyzőkönyvbe foglalni.
(3) A kérelem előterjesztésekor a kérelmezőt az idegenrendészeti hatóság tájékoztatja eljárási jogairól, kötelezettségeiről, a kötelezettség megszegésének jogkövetkezményeiről és a kijelölt szálláshelyről.
(4) A tájékoztatás tudomásulvételét jegyzőkönyvben kell rögzíteni.

77. § (1) A kérelmező az eljárásban személyesen vesz részt, meghallgatása kötelező.
(2) A kérelmező az eljárásban szóban és írásban használhatja az anyanyelvét vagy azt a nyelvet, amelyet megért.
(3) A kérelmezőnek lehetőséget kell biztosítani, hogy jogi segítséget vegyen igénybe.

78. § (1) A hontalanság megállapítására irányuló kérelmet határozattal el kell utasítani, amennyiben a kérelmező
a) a 2002. évi II. törvénnyel kihirdetett, az Egyesült Nemzetek Szervezete keretében New Yorkban, 1954. szeptember 28-án létrejött, a Hontalan Személyek Jogállásáról szóló Egyezmény 1. cikk 2. bekezdésének hatálya alá tartozik, vagy
b) állampolgárságát szándékosan, a hontalan státusz megszerzésének céljából szüntette meg.
(2) Az idegenrendészeti hatóság az eljárást megszünteti, ha a kérelmező
a) meghal;
b) kérelmét írásban visszavonja;
c) a személyes meghallgatáson ismételt írásbeli felhívásra nem jelenik meg, és távolmaradását kimenteni nem tudja;
d) ismeretlen helyre távozott, és ezzel az eljárás lefolytatását meghiúsította.

79. § (1) A hontalanság megállapítására irányuló eljárás során a kérelmezőnek a hontalanságát igazolnia vagy valószínűsítenie kell, különösen:
a) a születési helye,
b) a korábbi lakó- vagy tartózkodási helye, továbbá
c) a családtagjai, illetve szülei állampolgársága
szerinti állam vonatkozásában.
(2) Az (1) bekezdés szerinti eljárásban - kérelemre - az idegenrendészeti hatóság a magyar külképviseletek útján igazgatási segítséget nyújt.

80. § (1) A hontalanság megállapítására irányuló eljárás során hozott határozat ellen fellebbezésnek nincs helye.
(2) A határozat bírósági felülvizsgálata iránti keresetet a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül az idegenrendészeti hatóságnál kell benyújtani. A hatóság a keresetet az ügy irataival és ellenkérelmével együtt haladéktalanul megküldi a bíróságnak.
(3) A keresetről a perben kizárólagos illetékességgel eljáró Fővárosi Bíróság - a keresetlevél beérkezésétől számított - kilencven napon belül dönt. A tárgyaláson a kérelmezőt személyesen is meg kell hallgatni. A személyes meghallgatás akkor mellőzhető, ha a kérelmező a megadott lakcímről nem idézhető, illetve ismeretlen helyre távozott. A bíróság a határozatot megváltoztathatja.
(4) A hontalanság megállapítására irányuló eljárás tárgyi költségmentes.

81. § Az Egyesült Nemzetek Szervezete Menekültügyi Főbiztosságának képviselője a hontalanság megállapítására irányuló eljárásban, annak bármely szakaszában részt vehet. Ennek keretében
a) jelen lehet a kérelmező meghallgatásán;
b) a kérelmezőnek igazgatási segítséget nyújthat;
c) betekinthet az eljárás irataiba, azokról másolatot készíthet;
d) az idegenrendészeti hatóság megküldi részére a közigazgatási, illetve a bírósági határozatot.

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 

4. § (1) A törvény hatálya kiterjed
a) a (2) és (3) bekezdésben foglalt eltéréssel a Magyar Köztársaság területén tartózkodó magyar állampolgárságú, valamint - ha nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik - a letelepedett, bevándorolt, illetve befogadott jogállású, továbbá a magyar hatóságok által menekültként, oltalmazottként, illetve hontalanként elismert gyermekre, fiatal felnőttre és szüleire;
b) a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvény (a továbbiakban: Szmtv.) szerint a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyre, amennyiben az ellátás igénylésének időpontjában az Szmtv.-ben meghatározottak szerint a szabad mozgás és a három hónapot meghaladó tartózkodási jogát a Magyar Köztársaság területén gyakorolja, és a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló törvény szerint bejelentett lakóhellyel rendelkezik.
(2) A törvény hatálya a rendkívüli gyermekvédelmi támogatás tekintetében az (1) bekezdésben foglaltakon túlmenően kiterjed az Európai Szociális Kartát megerősítő országok állampolgárainak a Magyar Köztársaság területén jogszerűen tartózkodó gyermekeire is.
(3) E törvény szerint kell eljárni az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyeken kívül a Magyar Köztársaság területén tartózkodó nem magyar állampolgárságú gyermek védelmében is, ha az ideiglenes hatályú elhelyezésnek, a nevelési felügyelet elrendelésének vagy az eseti gondnok kirendelésének az elmulasztása a gyermek veszélyeztetettségével vagy elháríthatatlan kárral járna. A Magyar Köztársaság területén a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező és szokásos tartózkodási helyet létesítő gyermek védelmét szolgáló eljárás során e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni, feltéve, hogy a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 2201/2003/EK tanácsi rendelet vagy nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik.

72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen
a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség,
b) a legközelebbi ideiglenes hatállyal elhelyezett gyermekek ellátását is biztosító nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség - az ideiglenes hatályú elhelyezés biztosítására is kijelölt - gyermekotthonban helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti a gyámhivatalt, illetve külföldi állampolgárságú gyermek esetében - ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt - a Kormány által kijelölt gyámhivatalt.
 (3) A gyermeknek a gondozási helyre viteléről a beutaló szerv gondoskodik.
(4) Az ideiglenes hatályú elhelyezéstől kezdődően a szülő gondozási, nevelési joga szünetel. A beutaló szerv döntése ellen fellebbezésnek helye nincs.

73. § (1) A gyámhivatal - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor - annak elrendelésétől számított
a) 22 munkanapon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy
b) 27 munkanapon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy
c) 45 munkanapon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
(2) A bíróság gyermekelhelyezéssel kapcsolatos döntésének az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott perindítással történő megváltoztatására csak abban az esetben kerülhet sor, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság elhelyezési döntését alapította, később lényegesen megváltoztak.
(3) A külföldi állampolgárságú gyermek - ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt - ideiglenes hatályú elhelyezését követően a Kormány által kijelölt gyámhivatal haladéktalanul
a) értesíti az illetékes rendőr-főkapitányságot a gyermek esetleges további magyarországi tartózkodásának rendezése végett, és/vagy
b) kezdeményezi a jogsegélykérelem iránti eljárást a gyermek gyámsága, illetve örökbefogadása érdekében, vagy
c) értesíti az illetékes külképviseletet a gyermek állampolgársága szerinti országba történő visszajuttatása céljából.
(4) A Kormány által kijelölt gyámhivatal a külföldi állampolgárságú gyermek - ide nem értve a 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyt - ideiglenes hatályú elhelyezését a gyermek származási országának válaszát követően azonnal, illetve hivatalból félévente felülvizsgálja, és ennek eredményeképpen dönt az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartásáról, a gondozási hely megváltoztatásáról vagy - ha azt nemzetközi szerződés vagy jogszabály nem zárja ki - az ideiglenes hatályú elhelyezés megszüntetésével egyidejűleg a gyermek gyámságáról, örökbefogadásáról.

A vizsgálat megállapításai

I. A születés anyakönyvezésével, a névviseléssel és az állampolgárság regisztrációjával kapcsolatos megállapítások

A Gyermekjogi Egyezmény 7. cikk 1. pontja alapján, minden gyermek alapvető joga, hogy a születésekor anyakönyvezzék, és ettől kezdve joga van ahhoz, hogy nevet kapjon, állampolgárságot szerezzen, és lehetőség szerint ismerje szüleit, valamint ahhoz, hogy ezek neveljék. 
Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. törvényerejű rendelet (a továbbiakban: At.) 9. § értelmében, a születést anyakönyvezés végett az illetékes anyakönyvvezetőnél, legkésőbb a szülést követő első munkanapon be kell jelenteni. 
A vizsgálat adatai szerint az egészségügyi intézmények a külföldi anyától származó gyermek születésére vonatkozó bejelentési kötelezettségüknek a szülést követő első munkanapon eleget tettek, így ebben a vonatkozásban alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
Az egészségügyi intézményben történt szülést az intézmény vezetője, az erre a célra rendszeresített nyomtatványon köteles jelenteni. A születés bejelentésére szolgáló nyomtatványt a szülők személyazonosításra szolgáló okmánya alapján kell kitölteni. A külföldi állampolgár a személyazonosságát vagy érvényes úti okmánnyal, vagy a magyar hatóság által kiállított érvényes személyazonosító igazolvánnyal, esetleg a menekültügyi, vagy az idegenrendészeti hatóság által kiállított okmánnyal igazolja. 
	Miután a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (a továbbiakban: állampolgársági törvény) 3. § (1) bekezdése alapján, születésénél fogva magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke, a születést regisztráló anyakönyvvezető a szülők magyar állampolgárságát hivatalból köteles vizsgálni. 
	Az anyakönyvvezető a gyermek anyjaként annak a nőnek az adatait regisztrálja, aki őt a világra hozta. Amennyiben a szüléskor az anya nem él házasságban, és az apa személyét más módon sem lehet megállapítani, az anyakönyvvezető, az anyakönyvnek az apa adatait tartalmazó rovatait üresen hagyja. Ilyen esetekben a gyermeket az anya családi nevéből, illetve az általa megjelölt utónévből álló születési névre anyakönyvezik.    
	 Amennyiben a Magyarországon született gyermeknek csak az egyik szülője, vagyis az anya ismert, az anyakönyvvezető csak az ő állampolgárságát vizsgálja. Ha az anyja semmiféle személyazonosításra alkalmas okmánnyal sem rendelkezik, az anyakönyvezető a személyes adatait, illetve állampolgárságát a nyilatkozata alapján regisztrálja. A panaszosok által sérelmezett ügyekben a román állampolgárságát mindkét anya érvényes úti okmánnyal igazolta, így a születést regisztráló anyakönyvvezetők ezt jegyezték be az anyakönyvbe. Az ismeretlen apától származó, román állampolgár anyák Magyarországon született gyermekei egyik szülőjük után sem szerezték meg a magyar állampolgárságot, továbbá a születés anyakönyvezésekor sem érvényes úti okmánnyal, sem az állampolgárságukat igazoló más okmánnyal sem rendelkeztek, ezért őket az anyakönyvvezetők „ismeretlen állampolgár”-ként anyakönyvezték. 
	A vizsgálattal érintett gyermekek születésének, családi és utónevének, valamint születéskori állampolgárságának anyakönyvezése kapcsán alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem észleltem. 
	Az anyakönyvvezető – a menedékjogot élvező személyek kivételével – a külföldi állampolgár magyarországi születéséről anyakönyvi másolatot állít ki, és azt öt munkanapon belül a felettes szervhez felterjeszti. Amennyiben a gyermek apja ismeretlen, a felettes szerv az anyakönyvi kivonatokat 30 napon belül – nemzetközi szerződés vagy viszonosság alapján – az anya állampolgársága szerint illetékes idegen állam magyarországi külképviseleti hatóságának is megküldi.Az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium munkatársának tájékoztatása szerint a román állampolgár anyáktól származó újszülöttek születési anyakönyvi okiratát a közigazgatási hivatalok a Nagykövetségnek postázták. Sem az Igazságügyi és Minisztérium, sem az államigazgatási hivatalok megkérdezett munkatársainak nem volt tudomásuk arról, hogy a nagykövetség címére postázott anyakönyvi kivonatoknak mi lesz a sorsa. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosaként kizárólag a Magyar Köztársaság hatóságainak eljárását vizsgálhatom. Ezért - hatáskör hiányában – nem volt lehetőségem arra, hogy a magyar hatóságok által megküldött anyakönyvi okiratok további sorsáról a Nagykövetségnél tájékozódjak.
	A Gyermekjogi Egyezmény 18. cikk alapján, a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért elsősorban a szülők, illetve a gyermek törvényes képviselője a felelősek. A nem magyar állampolgár gyermek jogállásának rendezése, különösen a személyazonosságának, valamint az állampolgárságának igazolására szolgáló okmányok beszerzése a szülők kötelessége. Amint a külföldi állampolgár szülő a Magyarországon született gyermeke állampolgárságát valamilyen okmánnyal igazolja, azt az anyakönyvvezető a születési anyakönyvbe haladéktalanul bejegyzi. Ezt követően, a magyar hatóságok által kiállított születési okiratokban a szülők által igazolt külföldi állampolgárság szerepel.
	A Magyarországon tartózkodó, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú nem áll szülői felügyelet alatt, így gondozása, jogállásának rendezése, különösen a személyazonosságának, és az állampolgárságának tisztázása, továbbá az ezek igazolására szolgáló okmányok beszerzése a gyermekvédelem feladata. 
	A Magyar Köztársaság joghatósága alá tartozó gyermekeket megillető állami, valamint az önkormányzati szervek által nyújtandó gyermekvédelmi gondoskodás rendszerét és működését a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: Gyvtv.) szabályozza. 
	A Gyvtv. 4. § (1) bekezdése értelmében, annak hatálya a Magyar Köztársaság területén tartózkodó magyar állampolgárságú, a letelepedett, bevándorolt, illetve befogadott jogállású, a magyar hatóságok által menekültként, oltalmazottként, illetve hontalanként elismert, továbbá az EGT állampolgársággal rendelkező gyermekekre, fiatal felnőttre és szüleire terjed ki, aki szabad mozgás és a három hónapot meghaladó tartózkodási jogát a Magyar Köztársaság területén gyakorolja. A felsorolt jogállású személyeken túl, a Gyvtv. szerint kell eljárni a Magyar Köztársaság területén tartózkodó, nem magyar állampolgárságú gyermek védelmében is, ha az ideiglenes hatályú elhelyezésnek, a nevelési felügyelet elrendelésének vagy az eseti gondnok kirendelésének az elmulasztása a gyermek veszélyeztetettségével vagy elháríthatatlan kárral járna. A Gyvtv. sem az ismeretlen állampolgárságú, sem a kísérő nélküli kiskorú fogalmát nem ismeri.
	Amennyiben a szülő a személyazonossága, valamint az állampolgársága igazolására szolgáló iratokkal nem rendelkező gyermekét hátrahagyva, ismeretlen helyre távozik, a kísérő nélküli kiskorú elhelyezése, tartása vagy gondozása érdekében halasztást nem tűrő, ideiglenes intézkedést – a Gyvtv. végrehajtásáról szóló 149/1997. (IX. 10.) kormányrendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 167. § alapján – a gyámhatóság köteles megtenni. Az eljáró gyámhatóság az ideiglenes intézkedést elrendelő döntésről - a gyermek állampolgársága szerinti országba történő visszajuttatásának elősegítése céljából – köteles az illetékes külképviseletet tájékoztatni. 
	Sem a Gyvtv. sem a végrehajtásáról szóló Korm. rendelet nem szabályozzák, hogy az ideiglenes intézkedést elrendelő gyámhatóság, a mindössze az illetékes magyar hatóság által kiállított, születési anyakönyvi kivonattal rendelkező, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú esetében kit köteles értesíteni. 
	A Gyámhivatal a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő gyermek ügyében tett ideiglenes intézkedéséről a szülők vélt, vagy valós állampolgársága szerinti külképviselet tájékoztatja. Amennyiben csak az anya ismert, a Gyámhivatal az ő állampolgársága szerinti külképviselettel lép kapcsolatba.
	A Gyvtv. 73. § (3) bekezdése alapján, a Gyámhivatal az ideiglenes intézkedést elrendelő döntésről az illetékes külképviseletet haladéktalanul köteles értesíteni. A rendelkezésre álló iratok szerint a Gyámhivatal az AJB 2629/2010. számú ügyben érintett gyermek 2006. június 7-én elrendelt ideiglenes hatályú elhelyezésről 2006. július 27-én, az AJB 4196/2010. számú ügyben a gyermek 2008. augusztus 29-én elrendelt ideiglenes hatályú elhelyezésről csak 2009. május 25-én értesítette a Nagykövetséget. 
	Bár a Gyvtv. alapján „haladéktalanul” végrehajtandó eljárási cselekmény pontos időpontját nehéz meghatározni, azonban a Nagykövetségnek az AJB 2629/2010. számú ügyben történt másfél hónap, de különösen az AJB 4196/2010. számú ügyben történt közel 9 hónap elteltével történt értesítése olyan számottevő késedelmet jelent, ami az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított, jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz való joggal összefüggő visszásságot okozott.       
  	Az állampolgárság megadásával, illetve valamely személy állampolgárként történő elismerésével kapcsolatos ügyekben minden állam a belső joga szerint jár el, így a külföldről érkező megkeresésekre is a nemzeti jogában előírt módon reagál. 
	A vizsgálat során meghallgatott ügyintézők beszámolói szerint a Gyámhivataltól érkező megkeresésekre a külképviseletek egy része írásban válaszol. A válaszok megérkezéséig többnyire néhány hónapot, de - amint azt az AJB 2629/2010. számú ügy is bizonyítja - akár egy évnél hosszabb időt is várni kell. 
	A külképviseletektől érkező formális válasz kétféle lehet: előfordul, hogy az érintett állam az anyát, illetve a Magyarországon ismeretlen állampolgárként anyakönyvezett gyermeket az állampolgáraként elismeri. A Gyámhivatal a külképviselettől érkező állampolgársági bizonyítványt a születést regisztráló anyakönyvvezetőknek – kifejezett jogszabályi előírás hiányában is - továbbítja, aki az anyakönyvben szereplő, „ismeretlen állampolgár” bejegyzést, a külföldi okmány által igazolt állampolgárságra javítja. 
	A Gyámhivatal mind az AJB 2629/2010., mind az AJB 4196/2010. számú ügyben kiállított állampolgársági bizonyítványokat megküldte a születést regisztráló anyakönyvvezetőknek, akik a gyermekek román állampolgárságát az anyakönyvbe bejegyezték. 
	A vizsgálattal érintett gyermekek román állampolgárságának tisztázása, továbbá a magyar születési anyakönyve történő bejegyzése kapcsán alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.   
	Olyan irattal is találkoztunk, amelyben a megkeresett állam azt válaszolta, hogy a Gyámhivatal által megjelölt, ismeretlen apától származó, kísérő nélküli kiskorút nem tekinti az állampolgárának, így őt repatriálni sem kívánja. Eljárási szabály hiányában, az ilyen leveleket a gyámhivatali ügyintézők további intézkedés nélkül, az ügyirathoz csatolják. 
	Az áttekintett ügyiratok, valamint a gyámhivatali ügyintézők beszámolói alapján, a Magyarországon született, ismeretlen apától származó, kísérő nélküli kiskorú állampolgárként való elismerésének megtagadását két fő okra lehet visszavezetni: 
	Az egyik, amikor az adott állam az anya személyazonosságát vitatja. Ilyenkor a külképviselet jelzi, hogy a születési anyakönyvi kivonatban anyaként szereplő személyt az állampolgáraként nem tudja azonosítani, így a gyermekének repatriálása fel sem merülhet. Miután sem a Gyámhivatal, sem más magyar hatóság nincs abban a helyzetben, hogy az ismeretlen apától származó, kísérő nélküli kiskorú, ismeretlen helyen tartózkodó anyának személyi adatait helyesbítse, az említett válasz gyakorlatilag azt jelenti, hogy a gyermek szülei ismeretlenek.
	A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.)  41. § (1) bekezdése szerint, ha a gyermek mindkét szülője ismeretlen, akkor a gyámhivatalnak nyomban a szülés után, hivatalból kell intézkedni aziránt, hogy a születési anyakönyvbe a gyermek szülőjeként képzelt személyt jegyezzenek be. A Csjt., valamint az At. területi, illetve személyi hatályára vonatkozó szabályokra figyelemmel, a gyámhivataloknak a képzelt szülő adatait magyar állampolgárként kell megállapítaniuk. Az ismeretlen állampolgárként anyakönyvezett, kísérő nélküli kiskorú, a magyar állampolgárságú, képzelt anya adatainak anyakönyvi bejegyzésekor – leszármazás alapján –megszerezhetné a magyar állampolgárságot. 
	A gyermekvédelmi szakemberek beszámolói szerint a gyámhivatalok a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú esetében még akkor sem hajlandóak képzelt szülőt megállapítani, ha az anya vélelmezett állampolgársága szerinti külképviselet azt válaszolja, hogy az adott államnak a magyar hatóság által közölt adatokkal rendelkező állampolgára nincsen. 
	A meghallgatott szakemberek szerint az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú esetében a képzelt személy szülőként történő bejegyzésére vonatkozó szabályokat több okból sem lehet alkalmazni. Egyrészt, az ismeretlen állampolgárságú gyermek személyes joga nem a magyar, így esetében a Csjt. rendelkezéseit nem lehet alkalmazhatóak. Másrészt a képzelt szülő bejegyzését csak „nyomban a szülés után” lehet elrendelni. Mire a magyar hatóság a külképviselet válaszát hónapokkal a szülést követően kézhez kapja, addigra a Csjt. 41. § (1) bekezdésében meghatározott határidő eltelik. Végül, a szülés helyéül szolgáló egészségügyi intézmény munkatársai találkoztak azzal a külföldi nővel, akitől a gyermek biológiailag származik, tehát az anya személye nem ismeretlen. Az ügyintézők álláspontja szerint annak a körülménynek, miszerint az anya által megjelölt, esetleg igazolt adatok alapján a személyét később nem lehet azonosítani, nincs jogi relevanciája. 
	Amennyiben az „ismeretlen állampolgár” kiskorút sem a szülei származási országa, sem más állam nem ismeri el állampolgáraként, akkor felmerül a gyanú, hogy a gyermek „de facto” hontalan.
	Az állampolgárként való elismerés megtagadásának másik oka, amikor a Gyámhivatal által megkeresett ország belső joga szerint, ha az állampolgárának külföldön gyermeke születik, akkor annak rendezése ügyében kizárólag a szülők jogosultak intézkedni. Amennyiben a szülők a külföldön született gyermek állampolgárként történő elismerését nem kezdeményezik, azt a kiskorú nem szerzi meg. 
	Ezekben az esetekben a külképviselet a születési anyakönyvi kivonatban szereplő anyának sem a személyazonosságát, sem az állampolgárságát nem vitatja, azonban jelzi, hogy a gyermek állampolgárságának rendezésére kizárólag a szülő jogosult. Miután az ismeretlen apától származó, Magyarországon született gyermek állampolgárként történő elismerését az anya nem kezdeményezte, és az eljárást hivatalból nem lehet lefolytatni, a kiskorú repatriálása szóba sem jöhet. Így történt például a Gyámhivatalnál VII/K-9887/8. számon iktatott ügyben, ahol Ukrajna Nyíregyházi Főkonzulátusa azt válaszolta, hogy az ismeretlen apától származó, Magyarországon született kísérő nélküli kiskorút azért nem ismeri el állampolgárának, mert az anya a gyermek állampolgárként történő elismerését nem kezdeményezte. Ezekben az esetekben is felmerül a gyanúja annak, hogy a gyermek „de facto” hontalan.
	A magyar jog az ismert anyától, de ismeretlen apától származó gyermek születésének anyakönyvezésére is speciális szabályokat ír elő. 
	Az At. végrehajtásáról szóló 6/2003. (III. 7.) BM. rendelet (a továbbiakban: Ar.) 48. § (1) bekezdése alapján, ha a születés anyakönyvezésekor a gyermek apját nem lehet megállapítani, az anyakönyvnek az apa adatait tartalmazó rovatait üresen kell hagyni. Ilyenkor az anyakönyvvezető a bejegyzést nem zárja le, hanem a hiányzó adatok beszerzésére az anyát vagy az ügyben eljáró gyámhatóságot félévente, ismételten felhívja. Az Ar. 48. § (2) bekezdése érdekében, ha az anyakönyvvezető a „hiányzó adatokat a gyermek születésétől számított három éven belül nem jegyezte be, megkeresi a gyámhatóságot a képzelt apa adatainak hivatalból történő megállapítására”. 
	Álláspontom szerint az At., illetve a végrehajtásáról szóló Ar. szabályait valamennyi, a Magyar Köztársaság joghatósága alá tartozó gyermek születésének anyakönyvezésekor alkalmazni kell. Ezzel szemben, a gyámhatóságok, a Csjt. 41. § (1) bekezdésének alapján, képzelt anyát kizárólag az ismeretlen szülőktől származó, talált gyermek esetében állapítanak meg, akinek – az állampolgársági törvény 3. § (3) bekezdésének b) pontjára figyelemmel – a személyes joga a magyar.
	Hasonló okból, a gyámhatóságok Ar. 48. § (2) bekezdésében előírt, képzelt apa megállapítására vonatkozó szabályokat csak a magyar állampolgár anyától származó gyermek esetében alkalmazzák. Álláspontom szerint a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú anyjának külföldi állampolgársága nem zárja ki annak lehetőségét, hogy a gyámhatóság képzelt apát magyar állampolgárként állapítsa meg. Ebben az esetben, az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú a képzelt apa adatainak anyakönyvi bejegyzésekor – leszármazás alapján – megszerezné a magyar állampolgárságot. A magyar állampolgárság képzelt apa útján történő megszerzése nem zárja ki annak lehetőségét, hogy a gyermek a Gyámhivatal által megkeresett külképviselet állampolgárként történő elismerése esetén, az anya állampolgárságát is megszerezze. 
	Miután az At. 50. § (2) bekezdése alapján, az anyakönyvbe csak az illetékes gyámhivatal által képzelt szülőként megállapított adatokat szabad bejegyezni, formális határozat hiányában, az anyakönyvvezetők semmit sem tehetnek. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 7. cikk 1. pontja szerint minden gyermeknek joga van ahhoz, hogy állampolgárságot szerezzen. A gyámhivatalok azon gyakorlata, hogy a Magyarországon született, ismeretlen szülőtől származó, ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorú esetében a képzelt szülők megállapítására vonatkozó jogszabályokat nem alkalmazzák, a gyermek „de facto” hontalanságát eredményezi, ami a Magyar Köztársaságnak a Gyermekjogi Egyezmény 7. cikk 1. pontjában vállalt kötelezettségvállalásába ütközik, így az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, az Alkotmány 7. § (1) bekezdésében biztosított nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangjához, valamint az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal összefüggő visszásságot okoz.
	Megesik, hogy a Gyámhivatal levelére a megkeresett állam külképviselete hosszabb idő, akár évek elteltével, többszöri sürgetés ellenére sem reagál. A hatályos jogszabályok nem rendelkeznek arról, hogy a Gyámhivatal a külképviseletnek az állampolgárság elismerésével kapcsolatos válaszára mennyi ideig köteles várni, és arról sem, hogy a válasz ésszerű határidőn túli elmaradása esetén mit kell tennie. Az ügyintézők beszámolói szerint a Gyámhivatal ezen államok külképviseleteit – nem ritkán éveken keresztül - időről-időre, ismételten megkeresi. Az állampolgárként történő formális elismerése hiányában, az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú „de facto” hontalan.  
	Amikor a Gyámhivatal által megkeresett külképviselet a kísérő nélküli kiskorú állampolgárként történő elismerését megtagadja, illetve addig, amíg a megkeresésre nem reagál, a születési anyakönyv a gyermeket ismeretlen állampolgárként tartja nyilván.   
	Intézkedési kötelezettség hiányában, a vizsgálat idején a Gyámhivatalnak nem volt nyilvántartása arról, hogy 43 ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorú között hány olyan gyermek van, akinek az ügyében a megkeresett állam azt válaszolta, hogy nem tekinti őt az állampolgárának, és azokról az esetekről sem vezettek nyilvántartást, amelyekben a külképviseletek legalább egy éve, vagy annál hosszabb ideje, esetleg többszöri sürgetésre sem reagáltak.

II. Az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú jogszerű magyarországi tartózkodásával kapcsolatos megállapítások

	Az Alkotmány 69. § alapján, minden magyar állampolgárnak alapvető joga, hogy a Magyar Köztársaság területén tartózkodjon. Miután – magyar állampolgár felmenő hiányában – a Magyarországon született, külföldi szülőtől származó gyermek, leszármazás alapján nem szerezi meg a magyar állampolgárságot, a külföldiekre érvényes jogszabályok szerint tartózkodhat az ország területén. 
	A külföldi állampolgárok érvényes úti okmány – esetleg vízum - vagy személyazonosító igazolvány birtokában jogosultak a Magyar Köztársaság területére beutazni, illetve az országban tartózkodni. A külföldinek a hosszabb idejű, többnyire 3 hónapot meghaladó magyarországi tartózkodáshoz – a felsorolt okmányokon túl – tartózkodási engedéllyel is rendelkeznie kell. A tartózkodási okmány beszerzésének kötelezettsége alól az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú sem kivétel.
	Az Európai Unió többi tagállamához hasonlóan, a magyar jogban más szabályok vonatkoznak az Európai Gazdasági Térség (a továbbiakban: EGT), mint az úgynevezett harmadik országok állampolgárainak beutazására és tartózkodására. 
	Az EGT tagállamainak polgárai, továbbá családtagjaik ügyében a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény (a továbbiakban: 2007. évi I. tv.), a többiek esetében a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: 2007. évi II. tv.) rendelkezéseit kell alkalmazni. 
	Annak ellenére, hogy a Magyarországon született, kísérő nélküli kiskorút az anyakönyvvezető ismeretlen állampolgárként regisztrálja, az „ismeretlen állampolgár” idegenjogi jogállást sem a 2007. évi I. törvény, sem a 2007. évi II. törvény nem ismeri. Jogállás hiányában, az ismeretlen állampolgárságú kiskorút megillető jogokat és az őket terhelő kötelezettségeket sem lehet kétséget kizáróan megállapítani. 
	Az Alkotmánybíróság 9/1992. (I. 30.) AB határozatában kifejtett álláspontja szerint a „jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei, és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is”. 
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggő visszásságot eredményez, hogy a Magyar Köztársaság területén ismeretlen állampolgárként tartózkodó külföldi jogállását semmiféle jogszabály sem rendezi.   
	Az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú jogszerű magyarországi tartózkodásához szükséges engedélyeket, illetve okmányokat az eseti gondnoka köteles beszerezni. 
	Jogállás hiányában, a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú tartózkodási okmányainak kiállításakor a gyermeket az anya - a születési anyakönyvi kivonatban szereplő – származási országa állampolgáráraként kezeli. 
	Miután mind az AJB 2629/2010., mind az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett, ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorú anyja román állampolgár volt, a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal a magyarországi tartózkodásuk engedélyezésekor – már a román állampolgárként történő formális elismerésüket megelőzően - a 2007. évi I. törvény rendelkezései szerint járt el. 
	Annak ellenére, hogy a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorúak túlnyomó többsége román állampolgár anyától származik, a 2007. évi I. törvény nem ismer olyan jogállást, amit az EGT állampolgárságú „szüleitől és más hozzátartozóitól elszakított gyermekre, akiről nem gondoskodik olyan felnőtt, aki a jog vagy a szokás alapján erre köteles” alkalmazni kellene. 
	Miután mindkét kísérő nélküli kiskorú ideiglenes hatályú gyámhivatali elhelyezés alatt állt, vagyis a magyarországi lakóhelyük és megélhetésük biztosított volt, a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal az EGT állampolgárok magyarországi lakóhelyét igazoló hatósági igazolványt, továbbá a három hónapot meghaladó tartózkodására jogosító okmányt mindkét gyermek számára legyártatta. Úti okmány hiányában, mindkét EGT tartózkodási okmány a kiállító hatóság birtokában maradt. A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal az EGT állampolgárnak tekintett gyermek számára olyan – személyazonosításra nem alkalmas - hatósági igazolást állított ki, amely tanúsította, hogy a megfelelő tartózkodási okmánnyal rendelkeznek, ám azokat érvényes útlevél hiányában nem lehetett átadni. 
	Az állampolgársági törvény 23. § (1) bekezdésének c) pontjára figyelemmel, az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkező, ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorú – a törvényben meghatározott idő elteltével - magyar állampolgárságot szerezhet. Az állampolgársági törvény 4. § (3) bekezdése alapján, a magyar nemzetiségű anyától származó, magyarországi lakcímmel, továbbá az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkező, ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorú esetében, a honosítási kérelem – várakozási idő nélkül – a tartózkodási okmány átvételét követő napon előterjeszthető. 
	Mindkét, a panaszosok által megnevezett gyermek magyar nemzetiségű, magyarul beszélő anyától származott, így az eseti gondnok az AJB 2629/2010. számú ügyben érintett kiskorú a honosítási kérelmét 2008. szeptember 27-én, az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kiskorú a honosítási kérelmét 2008. november 29-én, a lakóhely szerint illetékes anyakönyvvezetőnél, illetve jegyzőnél előterjeszthette volna. Miután az egészen fiatal gyermekkorban lévő kérelmezők honosítási eljárásában a nemzetbiztonsági ellenőrzés mellőzhető, az ő ügyeik - a megfelelő előkészítést követően – akár negyed éven belül a köztársasági elnök elé kerülhetnek. 
	A magyar állampolgárság megszerzése nem zárta volna ki annak lehetőségét, hogy a kísérő nélküli kiskorú – a megkeresett állam elismerő nyilatkozata esetén – az ismert szülője állampolgárságát is megszerezze. A magyar állampolgárság megszerzése azonban megteremtette volna annak esélyét, hogy az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kiskorút – az anya eredeti szándékának megfelelően – Magyarországon is örökbe lehessen adni. Miután a Gyámhivatal által kijelölt eseti gondnok egyik, a panaszosok által megnevezett kiskorú honosítását sem kérelmezte, esélyük sem volt arra, hogy a magyar állampolgárságot megszerezzék.   
	 A harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló törvény a kísérő nélküli kiskorú fogalmát ismeri. A 2007. évi II. törvény 2. § e) pontja alapján, a „kísérő nélküli kiskorú: az a tizennyolcadik életévet be nem töltött harmadik országbeli állampolgár, aki jogszabály vagy szokás alapján felügyeletéért felelős nagykorú személy kísérete nélkül lépett a Magyar Köztársaság területére, vagy a belépést követően maradt felügyelet nélkül, mindaddig, amíg ilyen személy felügyelete alá nem kerül”. 
	Miután a harmadik országbeli állampolgár anyától származó, ismeretlen állampolgárságú gyermek nem „belépett” a Magyarország területére, ő nem kísérő nélküli kiskorú, hanem olyan személy, aki „a Magyar Köztársaság területén született és azt követően a magyar jog szerint érte felelős személy felügyelete nélkül maradt”.  
	A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal 2007. évi II. törvény 29. § (1) bekezdésének d) pontja alapján, humanitárius célú tartózkodási engedéllyel látja el azt „a harmadik országbeli állampolgárt, aki a Magyar Köztársaság területén született és azt követően a magyar jog szerint érte felelős személy felügyelete nélkül maradt, illetve a kísérő nélküli kiskorút”. A humanitárius célú tartózkodási engedély egy évig érvényes, ami alkalmanként, legfeljebb egy évvel meghosszabbítható. 
	A Gyvtv. 4. § (1) bekezdése alapján, annak személyi hatálya a Magyar Köztársaság területén „tartózkodási engedély” nevű okmánnyal élő külföldire, így sem a harmadik ország állampolgárságával rendelkező kísérő nélküli kiskorúra, sem az ilyen szülőtől származó, ismeretlen állampolgárságú gyermekre nem terjed ki.  
	Annak ellenére, hogy mind a harmadik ország állampolgárságával rendelkező kísérő nélküli kiskorú, mind az ilyen állampolgárságú szülőktől származó, a Magyar Köztársaság területén született és azt követően az érte felelős személy felügyelete nélkül maradt kiskorú a családi környezetet nélkülöző gyermek, azonban humanitárius célú tartózkodási engedély birtokában - az ideiglenes hatályú intézkedéseken túl - további gyermekvédelmi gondoskodásra egyikük sem jogosult. 
	A vizsgálat idején a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Budapesti és Pest- megyei Regionális Igazgatósága három olyan, Magyarországon született, harmadik ország állampolgárságával rendelkező szülőtől származó, humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kiskorúról tudott, „aki a Magyar Köztársaság területén született és azt követően a magyar jog szerint érte felelős személy felügyelete nélkül maradt”. 
	Miután a Gyámhivatal országos illetékességével szemben, az ilyen kiskorúak tartózkodásának engedélyezése ügyében a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalnak a gyermek tartózkodási helye szerint illetékes regionális igazgatóságai járnak el, a Budapesti és Pest-megyei Regionális Igazgatóság nem tudott felvilágosítást adni arról, hogy összesen hány ilyen gyermek él az országban.
	A Gyermekjogi Egyezmény 3. cikk 1. pontja alapján, a tagállamok bíróságai, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek valamennyi, a gyermeket érintő döntésükben elsősorban a gyermek mindenekfelett álló érdekét veszik figyelembe. Amikor a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal munkatársai az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorút - kifejezett jogszabályi rendelkezés hiányában - az anya vélt, vagy valós származási országa állampolgárának tekintik, figyelmen kívül hagyják, hogy őt nem kizárólag külföldiként, hanem elsősorban gyermekként kellene kezelniük. 
	A Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú humanitárius tartózkodási engedéllyel történő ellátása azzal a következménnyel jár, hogy a gyermek az azonos élethelyzetben lévő, ám az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkező társait megillető, teljes körű gyermekvédelmi gondoskodásból kiszorul. Az említett helyzet, ami részben a Gyvtv. 4. § (1)-(2) bekezdésének hiányos rendelkezéseire, részben a 2007. évi II. törvény 29. § (1) bekezdésének d) pontjára vezethető vissza, a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező, ismeretlen állampolgárságú gyermek hátrányos megkülönböztetését eredményezi, ezért az Alkotmány 7. § (1) bekezdésében biztosított nemzetközi jogi kötelezettsége és a belső jog összhangjához, az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal, továbbá az Alkotmány 70/A. (1) bekezdésben biztosított hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot eredményez.    
	Miután a gyámhivatali ügyintézők azokat a leveleket, amelyekben a külképviselet a megkeresésben szereplő, kísérő nélküli kiskorú állampolgárként való elismerését elutasítja, további intézkedés nélkül az ügyirathoz csatolják, a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal nem értesül arról, hogy a gyermek bizonyosan nem az anyakönyvi kivonatban szereplő állam állampolgára, vagyis feltehetően hontalan. Ezekben az esetekben, a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal munkatársai, a tartózkodási engedélyek meghosszabbításakor a gyermeket továbbra is az anya vélt származási országa állampolgáraként kezelik.
	Az állampolgárként való elismerés formális megtagadásánál bizonytalanabb helyzet, amikor a Gyámhivatal megkeresésre az anya vélelmezett származási országa szerinti külképviselet egyáltalán nem reagál. A válaszadás elmaradásának oka lehet, hogy az anya a gyermek születésének anyakönyvezésekor semmiféle személyazonosításra alkalmas okmányt sem tudott bemutatni, így a személyes adatait és az állampolgárságát a – később hamisnak bizonyuló - nyilatkozata alapján regisztrálták. Előfordul, hogy az anya által a személyazonossága, illetve állampolgársága igazolására bemutatott okmány később érvénytelennek bizonyul. Megesik, hogy a Gyámhivatal által megkeresett külképviselet azért nem reagál, mert megfelelő nyilvántartás hiányában, az adott állam illetékes hatósága nem tudja ellenőrizni, hogy az ismeretlen helyen tartózkodó anya az állampolgára-e.  
	Annak ellenére, hogy a külképviselet válaszának elmaradása esetén a Gyámhivatal nem rendelkezik olyan formális nyilatkozattal, amely akár az anya személyét, akár annak állampolgárságát vitatná, az érintett állam huzamos ideje tartó hallgatása arra utal, hogy a Magyarországon született kísérő nélküli kiskorút nem kívánja az állampolgáraként elismerni. 	Annak ellenére, hogy ezekben az esetekben is felmerül a gyanúja annak, hogy a gyermek „de facto” hontalan, a Gyámhivatal a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalt a válasz elmaradásáról sem értesíti. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 3. cikk 1. pontja szerint, a tagállamok közigazgatási hatóságai valamennyi, a gyermeket érintő döntésükben elsősorban a gyermek mindenekfelett álló érdekét veszik figyelembe. 
	A Gyámhivatalnak, különösen a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező, kísérő nélküli kiskorú állampolgárként történő elismerésének mind formális, mind az ésszerű határidőn túli hallgatólagos elutasítása esetén intézkednie kellene, hogy az eseti gondnok – a 2007. évi II. törvény 76. § (1) bekezdése alapján – a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatalnál a gyermek hontalanná nyilvánítását kezdeményezze. 
	Miután a hontalanság megállapítására irányuló eljárás a „Magyar Köztársaság területén jogszerűen tartózkodó kérelmező által az idegenrendészeti hatóságnál benyújtott kérelemre indul, amelyet a hontalanként elismerését kérő szóban vagy írásban terjeszthet elő”, azt a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal a gyermek törvényes képviselője által előterjesztett kérelem hiányában az eljárást nem tudja lefolytatni. 
	A nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet 11. § (3) bekezdése alapján a magyarországi lakóhellyel, illetve - ennek hiányában - magyarországi tartózkodási hellyel rendelkező hontalan személyes joga a magyar. A hontalan kiskorú esetében nem csak a képzelt szülő bejegyzésére vonatkozó szabályokat lehet alkalmazni, hanem– ezek esetleges elmaradása esetén - a gyermek öt év elteltével honosítható. A hontalan kiskorú a Gyvtv. alapján járó gyermekvédelmi ellátásokra - a Magyar Köztársaság területén tartózkodó, magyar állampolgár gyermekkel azonos módon – jogosult.
	A humanitárius tartózkodási engedély a magyar állampolgárság megszerzése iránti kérelem elbírálásánál nem vehető figyelembe, vagyis az ilyen okmánnyal rendelkező, kísérő nélküli kiskorú - rendes eljárásban - nem honosítható. Formális elismerés hiányában, a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú, sem a Gyvtv. által felsorolt gyermekvédelmi gondoskodásra, sem a hontalan személyeket a Magyar Köztársaság által aláírt nemzetközi egyezmények alapján megillető védelemre nem jogosult. 
	 A gyámhivatali ügyintézők azon gyakorlata, mely szerint a külképviseleteknek az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú állampolgárként történő elismerése megtagadásáról szóló válaszát a hontalanná nyilvánítás kezdeményezése helyett, további intézkedés nélkül az ügyiratba helyezik, továbbá a gyermek hontalanná nyilvánítását a válasz huzamos elmaradása esetén sem kezdeményezik, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, az Alkotmány 7. § (1) bekezdésében biztosított nemzetközi jogi kötelezettsége és a belső jog összhangjához, továbbá az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal összefüggő visszásságot eredményez.

III. A gyermekvédelmi ellátásokkal, intézkedésekkel, továbbá a kísérő nélküli kiskorúak  repatriálásával kapcsolatos megállapítások  
	 
	A Gyvtv. 4. § (3) bekezdése, valamint 72. § (1) bekezdésének b) pontja alapján, ha – bármilyen okból - felügyelet nélkül maradt gyermek azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága, őt ideiglenes hatállyal nevelőszülőnél, vagy gyermekotthonban helyezi el, és külföldi állampolgárságú gyermek esetében, erről a Gyámhivatalt haladéktalanul értesíti. 
	A felügyelet nélkül maradt gyermek ideiglenes elhelyezésére vonatkozó törvényi előírást - állampolgárságtól függetlenül - valamennyi, a Magyar Köztársaság területén tartózkodó gyermek, így a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú esetében is alkalmazni kell.  
	A gyámhivatalok a külföldi állampolgár anyák kórházból történő távozását követően, a szülői felügyelet nélkül maradt, az ismeretlen állampolgárságú, újszülöttek ideiglenes hatályú elhelyezéséről soron kívül gondoskodtak, amelyről a Gyámhivatal haladéktalanul értesítették. Ebben a tekintetben alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	 A Gyvtv. 73. § (1) bekezdése alapján, a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezése átmeneti jellegű intézkedés, amelynek alkalmazása esetén a Gyámhivatal - főszabályként –vagy 22 munkanapon belül dönthet annak megszüntetéséről, vagy 27 munkanapon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét. Az ideiglenes hatályú elhelyezés ideje alatt a szülő gondozási, nevelési joga szünetel, a kísérő nélküli kiskorú törvényes képviselője az eseti gondnok. Az átmeneti, illetve tartós nevelésbe vett gyermek számára gyámot kell rendelni.
	 A Gyvtv. 2. § (4) bekezdése alapelvként rögzíti, hogy a családjából bármely okból kikerült gyermek biztonságát, korához és szükségleteihez igazodó gondozását, nevelését, egészséges személyiségfejlődését biztosítani kell. A gyermek egészséges szellemi és erkölcsi fejlődése szempontjából fontos, hogy mielőbb családi környezetbe kerüljön. A családi környezetben megélhető személyességet, érzelmi kötődést és biztonságot a kísérő nélküli kiskorú számára is a nevelőszülői ellátás hivatott megteremteni. A nevelőszülő és a kiskorú közötti személyes kötődés olyan eszköz, és egyben cél is, amellyel a gyermek fejlesztése megvalósul, az elszenvedett veszteségei kezelhetővé válnak, az önálló életre, saját család alapítására és fenntartására való képességei és készségei idővel kialakulnak. A nevelőszülői kapcsolat lényegét képező, biztonságot nyújtó, tartós érzelmi kötődés, valamint az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú ideiglenes elhelyezéséből adódó feszültség következtében, az ilyen gyermek nevelőszülői családban történő elhelyezése nehézkes. 
	Amennyiben a Fővárosi TEGYESZ munkatársainak sikerül az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorú nevelésére alkalmas, őt az ideiglenes hatályú elhelyezés ellenére befogadni hajlandó nevelőszülőt találniuk, a Gyámhivatal - a Gyvtv. 82. § (1) bekezdése alapján - a gyermek új gondozási helyét az illetékes gyermekvédelmi szakértői bizottság segítségével jelöli ki. 
	A gyermekvédelmi szakértői bizottság legalább három tagból áll, amelynek állandó tagjai egy gyermekorvos, egy gyermek-szakpszichológus, és egy szociális munkás. A gyermekvédelmi szakértői bizottság a munkájába – szükség esetén - az érintett gyermek egészségi, mentális és általános személyiségállapota szerinti eseti szakértőt is bevonhat. A panaszosok által megnevezett kísérő nélküli kiskorúak esetében a – két szociális munkásból, egy csecsemő-és gyermekgyógyász szakorvosból, továbbá egy klinikai gyermek szakpszichológusból álló - Fővárosi Gyermekvédelmi Szakértői Bizottság azt vizsgálta, hogy az SOS Gyermekfalú hivatásos nevelőszülőjénél történő, ideiglenes hatályú elhelyezésük az optimális fejlődésüket, képességeik kibontakozását segíti-e, továbbá - a gyermekvédelmi gondoskodás idejére - képes-e számukra megfelelő biztonságot nyújtani. 
	A Fővárosi Gyermekvédelmi Szakértői Bizottság gondozási hely kijelölésénél - a gyermekek szükségleteit alapul véve - figyelembe vette, hogy az SOS Gyermekfaluban milyen szakemberek állnak rendelkezésre, annak környezetében milyen szolgáltatások igénybe vételére van lehetőség. Fontos szempont volt, hogy a nevelőszülő lakóhelyén a gyermekek egészségügyi, oktatási, nevelési szükségletek kielégítésére, továbbá a gyermek speciális szükségleteiből fakadó feladatok kezelésére alkalmas szakemberek is elérhetők legyenek. 
	A vizsgálat adatai szerint az SOS Gyermekfaluban mind az AJB 2629/2010., mind az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kiskorú kiegyensúlyozott, szeretetteljes környezetben nevelkedett, a 	nevelőszülőknél történő elhelyezésük kapcsán alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.   
	A Gyvtv. 4. § (1) bekezdésének a) és b) pontjára figyelemmel azt a gyermek állampolgárságától, illetve idegenrendészeti jogállásától függően kell alkalmazni. Az említett okból a Gyámhivatalnak másként kellene az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással, mint a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kiskorúak ideiglenes hatályú elhelyezésének fenntartása ügyében eljárnia. 
 	A Gyvtv. 73. § (4) bekezdése szerint, annak rendelkezéseit a Gyvtv. 4. § (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyre, tehát a magyarországi lakcímmel, valamint az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkező, kísérő nélküli kiskorúra nem lehet alkalmazni. Ezért a Gyámhivatalnak mind az AJB 2629/2010. mind az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kiskorút az EGT tartózkodási okmányaik átvételét követően - a Gyvtv. 73. § (1) bekezdésének a)-c) pontjaiban megjelölt határidőkön belül - átmeneti vagy tartós nevelésbe kellett volna vennie, és számukra gyámot kellett volna rendelnie. Gyámként - a Fővárosi TEGYESZ eseti gondnoki feladatokat ellátó hivatásos gondnoka helyett - a gyermeket a saját háztartásában nevelő, a szükségleteit és igényeit jól ismerő nevelőszülő is kirendelhető lett volna. 
	Ezzel szemben, a Gyámhivatal a magyarországi lakcímmel és az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkező mindkét gyermeket – a birtokukban lévő tartózkodási okmányokra tekintet nélkül - a román gyermekvédelmi hatóság szakembereinek történő átadásukig ideiglenes hatályú elhelyezés alatt tartotta. 
	A Gyámhivatal nem mérlegelheti, hogy az EGT állampolgárok számára rendszeresített regisztrációs igazolással rendelkező, kísérő nélküli kiskorút ideiglenes hatályú elhelyezés alatt tartja, vagy átmeneti, illetve tartós nevelésbe veszi. Az AJB 2629/2010. valamint, az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kísérő nélküli kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezésének - a Gyvtv. 73. § (1) bekezdésének a)-c) pontjaiban megjelölt határidőkön túli fenntartása - a Gyvtv. 4. § (1) bekezdésének b) pontjával valamint a Gyvtv. 72. § (4) bekezdésével is ellentétes volt, ezért az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, továbbá az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal összefüggő visszásságot eredményezett.
	Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése alapján, a „Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti”. A Gytv. 72. § (4) bekezdése értelmében azonban a gyermek az ideiglenes hatályú elhelyezését elrendelő döntés ellen fellebbezésnek helye nincs.  
	A Gyvtv. fellebbezést kizáró rendelkezésének következtében nem volt lehetőség arra, hogy a Gyámhivatalnak a kísérő nélküli kiskorú ideiglenes elhelyezése tárgyában elkövetett törvénysértését a felettes hatóság rendes jogorvoslat keretében észlelje, illetve orvosolja, ami az Alkotmány 57. § (2) bekezdésében biztosított jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot eredményez. 
	Az alkotmánysértő helyzetet már az Alkotmánybíróság is észlelte, ezért a 114/2010 (VI. 30.). AB. határozatában a Gytv. 72. § (4) bekezdésének második mondatát 2010. szeptember 30. napjával megsemmisítette.   
	 A Gyvtv. 4. § (1) bekezdésének a) és b) pontja értelmében, annak személyi hatálya a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kiskorúra nem terjed ki. Miután a harmadik ország állampolgárságával rendelkező, a Magyar Köztársaság területén született és azt követően a magyar jog szerint érte felelős személy felügyelete nélkül maradó, továbbá a kísérő nélküli kiskorú - a 2007. évi II. törvény 29. § (1) bekezdésének d) pontja alapján - kizárólag humanitárius célú tartózkodási engedélyt kaphat, ezek a gyermekek kizárólag ideiglenes hatályú elhelyezés alatt állhatnak. 
	A hontalanság hivatalos elismerésének hiányában, kizárólag ideiglenes hatályú elhelyezés alatt állhat az a harmadik ország állampolgárságával rendelkező anyától származó, kísérő nélküli kiskorú is, akinek az állampolgárként történő elismerését a külképviselet megtagadja, és az is, akinek az esetében, a Gyámhivatal megkeresésére külképviselet nem válaszol. Az ideiglenes hatályú elhelyezés alatt álló, kísérő nélküli kiskorú számára nem lehet gyámot rendelni, továbbá a Gyvtv. 93. §-ban szabályozott – a fiatal felnőttet legfeljebb huszonnegyedik életévéig megillető – utógondozói ellátásra sem lesz jogosult. 
	A Gyvtv. nem korlátozza, hogy a külföldi állampolgár gyermek Gyvtv. 74. § (4) bekezdése alapján fenntartott „ideiglenes” elhelyezése meddig tarthat. Jogszabályi maximum hiányában, a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezése akár tizennyolc éves koráig is elhúzódhat. Semmiképpen sem nevezhető ideiglenes hatályúnak az olyan típusú gondoskodás, ami a gyermekkor teljes ideje alatt, egészen a nagykorúság eléréséig fenntartható. Azon túl csak azért nem, mert a gyermeki jogok a nagykorú személyt már nem illetik meg. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk 1. pontja alapján, a részes államok tiszteletben tartják és biztosítják a joghatóságuk alá tartozó gyermekek számára az Egyezményben lefektetett jogokat minden megkülönböztetés, nevezetesen a gyermeknek, szüleinek vagy törvényes képviselőjének faja, színe, neme, nyelve, vallása, politikai vagy más véleménye, nemzeti, nemzetiségi vagy társadalmi származása, vagyoni helyzete, cselekvőképtelensége, születési vagy egyéb helyzete szerinti különbségtétel nélkül. A humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező, kísérő nélküli kiskorú is a szülei, illetve törvényes gondviselője gondoskodását és védelmét nélkülöző gyermek, ezért - a Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk 1. pontja alapján – a hasonló élethelyzetben lévő, az EGT állampolgárok számára rendszeresített regisztrációs igazolással rendelkező társaival azonos szintű gyermekvédelmi gondoskodás illetné meg. 
	A Gyvtv. 4. § (1) bekezdésének a) és b) pontjai azzal, hogy sem a kísérő nélküli kiskorút, sem a tartózkodási engedéllyel rendelkező gyermeket nem említik, továbbá a 72. § (4) bekezdése azzal, hogy a tartózkodási engedéllyel rendelkező gyermeket ideiglenes hatályú elhelyezésének időtartamát nem maximálja, az Alkotmány 7. § (1) bekezdésében biztosított nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangjához, az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal, továbbá az Alkotmány 70/A. (1) bekezdésben biztosított hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot okoznak.   
	A Gyermekjogi Egyezmény 8. cikke alapján az államok tiszteletben tartják a gyermek személyazonossága - ideértve állampolgársága, neve, családi kapcsolatai - megtartásához fűződő jogát. Ha a gyermeket a személyazonosságának alkotó elemeitől vagy azoknak egy részétől megfosztják, az államok megfelelő segítséget és védelmet nyújtanak ahhoz, hogy személyazonosságát a lehető legrövidebb időn belül helyreállítsák. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 8. cikkére figyelemmel, a szülői felügyelet nélkül maradó, ismeretlen állampolgárságú gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését követően, a Gyámhivatalnak az anya származási országának külképviseleténél a gyermek állampolgárként történő elismerésén túl, a családi kapcsolatai felvételének, valamint a vérszerinti családjába történő visszajuttatásának lehetőségei felől kellene tájékozódnia. 
	A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk alapján, az Egyezményben lefektetett jogok tiszteltben tartása és biztosítása annak az államnak a feladata, amelynek a gyermek joghatósága alá tartozik. Ezzel szemben, a Gyámhivatal mindkét, az EGT állampolgárok számára rendszeresített, regisztrációs igazolással rendelkező kiskorú esetében – az állampolgárként való elismerésen túl – mindössze arról érdeklődött, hogy őket Románia repatriálni kívánja, vagy a gyámság jogát az illetékes magyar hatóságnak átadja.
	A Magyar Népköztársaság és a Román Népköztársaság között a polgári, családjogi és bűnügyi jogsegély tárgyában, Bukarestben 1958. évi október hó 7. napján aláírt szerződés kihirdetéséről szóló 1959. évi 19. törvényerejű rendeleten (a továbbiakban: jogsegélyszerződés) 30. cikk (1) bekezdése alapján, a szerződő felek állampolgárainak gyámsági ügyeiben - amennyiben a jogsegélyszerződés másképp nem rendelkezik - annak az államnak a hatóságai járnak el, amelynek a gyámolt, vagyis a szülői felügyelet nélkül maradt gyermek, az állampolgára. A jogsegélyszerződés alapján, a román állampolgár kísérő nélküli kiskorúak gyámsági ügyeiben - a magyarországi lakóhelyükre tekintet nélkül - a román jogot kell alkalmazni. 
	Miután a Gyámhivatal a képzelt apa megállapítására, illetve anyakönyvezésének elrendelésére vonatkozó jogszabályt egyik kísérő nélküli kiskorú esetében sem alkalmazta, és az eseti gondnok – a feltehetően magyar nemzetiségű anyától származó – gyermekek egyikének honosítását sem kezdeményezte, esélyük sem volt arra, hogy a magyar állampolgárságot is megszerezzék. 
	A jogsegélyszerződés szerint a gyermek állampolgársága szerinti állam illetékes hatósága a gyámságot akkor ruházhatja át a másik szerződő fél illetékes hatóságára, ha a gyámoltnak e szerződő fél területén lakóhelye, tartózkodási helye vagy vagyona van. A gyámság átruházása akkor válik hatályossá, amikor a megkeresett hatóság a gyámság átvételéhez hozzájárul és erről a megkereső hatóságot értesíti.
	 Magyarország - rendszerváltást megelőzően - nem csak Romániával, hanem több, egykori szocialista országgal is hasonló tartalmú, kétoldalú megállapodást kötött. Annak ellenére, hogy az egykori szocialista országok, illetve utódállamaik többsége már tagjai az Európai Uniónak, a kétoldalú megállapodások formális felülvizsgálata, illetve az uniós joganyaggal történő összevetésére eddig nem történt meg. Az említett körülmény lehet az oka annak, hogy a gyámság átadásának, illetve az átadás megtagadásának, évtizedeken át alkalmazott intézménye - az 1998. január 1-jén hatályba lépett – Gyvtv. 73. § (3) bekezdésének b) pontjában is megjelent, így az említett kérdésben a Gyámhivatal valamennyi állam külképviseletének nyilatkozatát köteles beszerezni. Ezzel a Gyvtv. hivatkozott rendelkezése a gyámság átruházása megtagadásának - a gyermek mindenekfelett álló érdekével ellentétes – lehetőségét olyan államokra is kiterjesztette, akikkel Magyarország ilyen tartalmú kétoldalú megállapodást nem kötött. 
	Miután Románia mind az AJB 2629/2010. mind az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kiskorút az állampolgáraként elismerte, és a gyámság átengedése helyett, a repatriálás mellett döntött, a Gyámhivatal – az állampolgárként elismerésről szóló okiratnak az anyakönyvvezetőhöz történő továbbítását követően – megkezdte annak előkészítését. 
	A Gyámhivatal mind az AJB 2629/2010. mind az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett, román állampolgár gyermek ideiglenes hatályú elhelyezését a Nagykövetség repatriálási szándékára hivatkozva - a Gyvtv. 76. § (1) bekezdésére, valamint a Korm. rendelet 98. § (2) bekezdése alapján - azzal az indokkal szüntette meg, hogy annak okai már nem állnak fenn, így további fenntartása sem indokolt.
	A Gyámhivatal a román állampolgár, a kísérő nélküli kiskorúak ideiglenes hatályú elhelyezések megszüntetésén túl, a repatriálásukról, azaz a Magyar Köztársaság területének elhagyásáról, továbbá a román hatóságok képviselőinek történő átadásukról is rendelkezett.
	A Gyermekjogi Egyezmény 12. cikk alapján, az államok az ítélőképessége birtokában lévő gyermek számára biztosítják azt a jogot, hogy minden őt érdeklő kérdésben szabadon kinyilváníthassa véleményét, amit a korára és érettségi fokára figyelemmel, kellően tekintetbe kell venni. Ebből a célból lehetőséget kell adni a gyermeknek arra, hogy bármely olyan közigazgatási eljárásban, amelyben érdekelt, közvetlenül vagy képviselője, illetőleg arra alkalmas szerv útján, a hazai jogszabályokban foglalt eljárási szabályoknak megfelelően meghallgassák. 
	A rendelkezésemre álló iratokban nem találtam információt arról, hogy a repatriálás elrendelése előtt, a Gyámhivatal bármelyik, a panaszosok által megnevezett kísérő nélküli kiskorút akár közvetlenül, akár képviselője útján meghallgatta volna. Vizsgálatom tapasztalatai megerősítették a gyermekvédelmi szakemberek azon állítását, miszerint a Gyámhivatal mind az EGT állampolgárok számára rendszeresített regisztrációs igazolással, mind a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kísérő nélküli kiskorú repatriálását bármilyen további körülmény - különösen a gyermek mindenekfelett álló érdekének - formális vizsgálata helyett, kizárólag a külképviseletek repatriálási szándékától teszi függővé.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 19. § (1) bekezdése alapján, a hatóság hatáskörét - a hatósági eljárás körébe tartozó ügyfajta meghatározásával - jogszabály állapítja meg. Sem a Gyvtv-nek, sem a Korm. rendeletnek nincs olyan rendelkezése, amelyek alapján a Gyámhivatal a kísérő nélküli kiskorút akár a Magyar Köztársaság területének elhagyására kötelezhetné, akár az állampolgársága szerinti állam nevében eljáró személynek történő átadásáról dönthetne. Sajnálatos, hogy az említett körülményt az Államigazgatási Hivatal munkatársai által – a kezdeményezésemre - lefolytatott vizsgálat sem észlelte. 
A szabad mozgás, és tartózkodás joga az Európai Unió valamennyi polgárát megilleti. Az Európai Unió Bírósága (a továbbiakban: Európai Bíróság) 2004-ben, a Chen ügyben hozott ítéletében kimondta, hogy a szabad mozgásból adódó előnyöket a gyermek is élvezheti, ehhez nem szükséges, hogy olyan életkort érjen el, amelyben annak gyakorlására már önállóan is képes. Döntésében az Európai Bíróság az uniós polgárság alapjogi jellegén túl, arra is rámutatott, hogy az Európai Unió Alapító Szerződésének18 (1) cikkéből folyó szabad mozgáshoz való jog a másodlagos jogban leírt feltételekre figyelemmel, közvetlenül alkalmazandó. 
	Annak ellenére, hogy az Európai Bíróság a Costa ügyben már 1964-ben kimondta, hogy a közösségi jog a nemzeti joghoz képest elsődlegességet élvez, a Gyámhivatal a Gyvtv. a jogsegélyszerződés, valamint az Európai Unió szabad mozgáshoz való jogot biztosító, elsődleges jogforrásai között érzékelhető ellentmondást meg sem próbálta feloldani.  Így fordulhatott elő, hogy a Gyámhivatal mindkét, román állampolgárságú, magyarországi lakóhellyel, továbbá az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással rendelkezető kísérő nélküli kiskorút a szabad mozgásnak a Magyar Köztársaság területén gyakorolásához fűződő jogukat figyelmen kívül hagyva, az ország elhagyására kötelezte. A határozat ellen – formálisan - fellebbezéssel lehetett volna élni. Miután a Gyámhivatal a gyermekeknek a nevelőszülőknél történő elhelyezése megszüntetéséről, illetve a román hatóságoknak történő átadásáról szóló döntését azonnal végrehajtandónak nyilvánította, a fellebbezés lehetősége nem biztosított érdemi jogorvoslatot, hiszen azt csak a román hatóságoknak történő átadást követően lehetett volna benyújtani.
  	Az Alkotmány 58. § (2) bekezdése alapján, a Magyarország területén törvényesen tartózkodó külföldit, vagyis mind az EGT állampolgárokat megillető regisztrációs igazolással, mind a humanitárius tartózkodási engedéllyel rendelkező kísérő nélküli kiskorút csak a törvénynek megfelelően hozott határozat alapján szabad az ország elhagyására kötelezni. A 2007. évi I. törvény végrehajtásáról szóló 113/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 2. §, továbbá a 2007. évi II. törvény végrehajtásáról szóló 114/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 1. § értelmében, a külföldiek magyarországi beutazásával, tartózkodásával, valamint az ország elhagyására kötelezésével kapcsolatos közigazgatási hatósági ügyekben az illetékes idegenrendészeti hatóság jogosult és köteles eljárni.
	A 113/2007. (V. 24.) Korm. rendelet 2. § d) pontja, továbbá a 31. § (1) bekezdése alapján, mind az AJB 2629/2010. mind AJB 4196/2010. számú ügyben, az EGT állampolgárt megillető tartózkodási jog megszűnésének megállapítása, továbbá az ország területének elhagyására kötelezése ügyében nem a Gyámhivatal, hanem a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatósága lett volna illetékes. Ezzel szemben, az illetékes idegenrendészeti hatóság munkatársai csak az eseti gondnok 2010. február 9-én kelt leveléből értesültek arról, hogy a Gyámhivatal az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermek repatriálását elrendelte, és őt 2010. január 27-én a román hatóságoknak át átadta.
	A Ket. 20. § (1) bekezdésének értelmében, a hatóság a hatáskörébe tartozó ügyben, az illetékességi területén köteles eljárni. A Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Dél-alföldi Regionális Igazgatósága a 2010. február 23-án kelt 106-3-2953-1/2010-R. határozatában elrendelte, hogy az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett, román állampolgár, kísérő nélküli kiskorú a Magyar Köztársaság területét - a határozat jogerőre emelkedésétől számított harmadik hónap utolsó napjáig - hagyja el. A határozat ellen, a közlésétől számított 10 munkanapon belül fellebbezéssel lehetett élni. Koránt sem meglepő, hogy a román gyermekvédelmi hatóság képviselőjének 2010. január 27-én, Bors Határátkelőhelyen már átadott gyermeket az ország elhagyására kötelező hatósági döntés ellen senki sem fellebbezett. 
	 A Gyámhivatal azzal, hogy a magyarországi lakóhellyel rendelkező, EGT állampolgár kísérő nélküli kiskorúak repatriálásáról, valamint a román hatóságoknak történő átadásáról jogszabályban megállapított hatáskör hiányában döntött, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, az Alkotmány 58. § (2) bekezdésében biztosított tartózkodáshoz, valamint az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal összefüggő visszásságot okozott.
	A Gyermekjogi Egyezmény 2. cikk alapján, a gyermek, így a kísérő nélküli kiskorút megillető jogok tiszteltben tartása és védelme annak az államnak a feladata, amelynek a joghatósága alá a gyermek tartozik. Sem a 2007. évi I. törvény, sem a 2007. évi II. törvény, sem Gyvtv., sem ezek  végrehajtási rendeletei nem szabályozzák, hogy a Magyarországon született, kísérő nélküli kiskorút állampolgáraként elismerő, illetve repatriálni szándékozó államnak történő átadását megelőzően, a magyar hatóságok milyen körülmények fennállását kötelesek vizsgálni, és az átvevő állam hatóságait milyen, a gyermeket érintő körülményekről –  egészségi állapot, nyelvtudás, stb. - kötelesek informálni. 
	A vizsgálat során rendelkezésre álló iratokban nem volt nyoma annak, hogy a Gyámhivatal az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett gyermek egészségi állapotáról, illetve speciális gondozási igényeiről az illetékes román hatóságot tájékoztatta volna. A Gyvtv. 2. § (1) bekezdése értelmében, a gyermekvédelmi hatóságok, intézmények és más szervezetek a gyermek mindenekfelett álló érdekét figyelembe véve kötelesek eljárni. A tej érzékenységben, vesetágulatban, valamint az ekcémás kiütésektől szenvedő kísérő nélküli kiskorú mindenekfelett álló érdeke kiterjed arra is, hogy a lehető legjobb egészségi állapotának fenntartásához, illetve eléréséhez szükséges gondozásban és gyógykezelésben részesüljön. 
	Az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében biztosított, a gyermeket az állam részéről megillető védelemhez való joggal összefüggő visszásságot okozott Gyámhivatal azzal, hogy az AJB 4196/2010. számú ügyben érintett kísérő nélküli kiskorú repatriálásának elrendelését, illetve végrehajtásának megelőzően nem tájékozódott arról, hogy a román gyermekvédelmi hatóság az egészségi állapotának megfelelő gondozását, illetve gyógykezelését képes-e biztosítani. 
   
Összefoglalásul 

A vizsgálatom megállapításai megerősítik a panaszosok azon állítását, miszerint az általuk megnevezett kiskorúaknak az őket állampolgáraként elismerő államba történő repatriálása, illetve annak lebonyolítása, számos tekintetben az Alkotmány, a Gyermekjogi Egyezmény, az Európai Unió elsődleges jogforrásai, továbbá az ehhez kapcsolódó nemzetközi elvárásokat figyelmen kívül hagyva történt. 
A vizsgálatom során feltárt, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok részben a hatályos jogszabályok hibás, illetve hiányzó rendelkezéseire, részben az eljáró szervek jogalkalmazási hibáira vezethetők vissza. A jogalkalmazási hibák jövőbeni megelőzésének érdekében, mielőbb meg kellene szervezni a gyámhivatali ügyintézők anyakönyvi, idegenrendészeti, állampolgársági, valamint az Európai Unió joganyagának gyakorlati alkalmazását segítő képzését 
	A Gyermekjogi Egyezmény a magyar jogban törvényi szintű jogforrás. Az említett okból, mind a kísérő nélküli kiskorúakat érintő joganyag, mind a kapcsolódó jogalkalmazási gyakorlat felülvizsgálata során - a Gyermekjogi Egyezmény 43. cikk alapján, a „részes államok által az Egyezményben vállalt kötelezettségek teljesítése területén elért előrehaladás vizsgálatára” létrehozott - a Gyermek Jogai Bizottságának az 6. számú Általános Magyarázatában részletezett elvárások szem előtt tartásával lenne célszerű eljárni.

Javaslatok 

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján javaslom, hogy 

a belügyminiszter
	- kezdeményezze az „ismeretlen állampolgár” idegenrendészeti jogállás, valamint az ahhoz fűződő jogok és kötelességek meghatározását,
	- a 2007. évi I. törvény kiegészítésével, kezdeményezze a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező, kísérő nélküli kiskorúak jogállásának rendezését.

a közigazgatási és igazságügyi miniszter
	- a 2004. évi XXX. törvény 6. cikk 10. pont 2. bekezdésére figyelemmel, kezdeményezze a Magyar Népköztársaság és a Román Népköztársaság között a polgári, családjogi és bűnügyi jogsegély tárgyában, Bukarestben 1958. évi október hó 7. napján aláírt szerződés kihirdetéséről szóló 1959. évi 19. törvényerejű rendelet, továbbá a hasonló tartalmú kétoldalú nemzetközi szerződések felülvizsgálatát;
	- a házasságról, a családról, és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény 41. § (1) bekezdésének kiegészítését annak érdekében, hogy – indokolt esetben - a képzelt szülő bejegyzésére vonatkozó szabályokat ne csak „nyomban a szülés után” lehessen alkalmazni.   
	
a nemzeti erőforrás miniszter kezdeményezze a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény
	- 4. § (1) bekezdés a) pontjának kiegészítését annak érdekében, hogy annak hatálya a kísérő nélküli kiskorúra, valamint a tartózkodási engedéllyel rendelkező gyermekre is kiterjedjen;
	- a 72. § (4) bekezdésének olyan módosítását, ami az ideiglenes hatályú elhelyezés elrendeléséről szóló döntés ellen biztosítja a fellebbezés lehetőségét;
	- a 73. § (3) bekezdése a) pontjában az „illetékes rendőr-főkapitányságot” szövegrésznek, a „Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal illetékes regionális igazgatóságát” szövegre módosítását;
	- a 73. § (3) bekezdésének b) pontjának módosítását, hogy a gyámhivatal a gyermek állampolgárként történő elismerésén túl, a vérszerinti családjába történő visszajuttatásának lehetőségeiről tájékozódjék, 
	  - kiegészítésével szabályozza, hogy mi a gyámhivatalok teendője abban az esetben, ha a 73. § (3) bekezdésének b) és c) pontjai alapján történő kezdeményezésre, illetve értesítésre a külképviselet egyetértően, elutasítóan, vagy ésszerű határidő elteltével sem reagál; 
	- a 73. § (4) bekezdésének módosításával, ami a kísérő nélküli kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezésének leghosszabb időtartamát meghatározza; 
	- olyan kiegészítését, ami a repatriálás elrendelését megelőzően - a gyermek mindenekfelett álló érdekének meghatározása céljából - a kísérő nélküli kiskorú, illetve törvényes képviselőjének meghallgatását biztosítja;
	- kiegészítését, hogy melyek azok, a gyermeket érintő kérdések, amelyekről - a kísérő nélküli kiskorú repatriálásának elrendelését megelőzően - az állampolgársága szerinti állam hatóságait tájékoztatni kell;     
	
Ajánlások

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján, ajánlással fordulok a Közép-magyarországi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala vezetőjét, hogy felettes szervként, rendszeresen ellenőrizze, hogy 
1.	Budapest Főváros V. Kerülete Gyámhivatalának ügyintézői, a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorúak érdekében elrendelt ideiglenes intézkedéséről az illetékes külképviseletet - Gyvtv. 73. § (3) bekezdésére figyelemmel – a lehető legrövidebb időn belül értesítsék;
2.	Budapest Főváros V. Kerülete Gyámhivatalának ügyintézői a külképviseleteknek az ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorúak állampolgárként elismerését megtagadó válaszai kézhezvételét követően, továbbá a válaszadás egy évet meghaladó elmaradása esetén, a gyermek hontalanként elismerését haladéktalanul kezdeményezze. 

Kezdeményezések 

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdés alapján kezdeményezem, hogy 

Budapest Főváros V. Kerületének Gyámhivatalának vezetője a Magyarországon született, ismeretlen állampolgárságú kísérő nélküli kiskorúak ügyeiben, a saját hatáskörében eljárva
1.	Vizsgálja meg a képzelt személy szülőként történő megállapításának lehetőségeit, és kezdeményezze azok anyakönyvi bejegyzését;
2.	Intézkedjen, hogy az eseti gondnok kérelmezze az EGT állampolgárok számára rendszeresített, regisztrációs igazolással rendelkező, feltehetően magyar nemzetiségű szülőtől származó gyermek honosítását;
3.	Intézkedjen, hogy az eseti gondnok kérelmezze azon ismeretlen állampolgárságú, kísérő nélküli kiskorúak hontalanná nyilvánítását, akik állampolgárként történő elismerését az anya állampolgársága szerinti külképviselet megtagadta, illetve a megkeresésére a külképviselet már legalább egy éve, vagy annál hosszabb ideje nem válaszolt; 
4.	Az EGT állampolgárok számára rendszeresített, regisztrációs igazolással rendelkező, kísérő nélküli kiskorúak ideiglenes hatályú elhelyezését szüntesse meg, és a gyermeket – az eset körülményeitől függően – vegye átmeneti vagy tartós nevelésbe;
5.	A folyamatban lévő repatriálásokat függessze fel, és az érintett, kísérő nélküli kiskorúaknak a Magyar Köztársaság területén elhagyására kötelezése ügyében kezdeményezze a Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal illetékes regionális igazgatóságának eljárását.

a Fővárosi TEGYESZ vezetője, a Gyámhivatal által kijelölhető eseti gondnokok, illetve hivatalos gyámok munkahelyi vezetőjeként, az EGT regisztrációs kártyával rendelkező, kísérő nélküli kiskorúak honosítási kérelmeinek előterjesztését rendszeresen ellenőrizze.   

	
Budapest, 2010. 	

Prof. Dr. Szabó Máté