Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az AJB-2606/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönben fogva tartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy – börtön fokozatban végrehajtandó két év 8 hónap ítélete ellenére – 2007. április 21. óta különleges biztonságú körleten (KBK) van elhelyezve: kezdetben Sopronkőhidán, majd 2009 júniusától Sátoraljaújhelyen. A felügyeleten kívül senkivel sem érintkezhet, a fogvatartottaktól teljesen elszigetelik. Álláspontja szerint ez a fajta izoláció súlyosan személyiség-romboló hatású. 
A panaszos később azt kifogásolta, hogy a KBK-ról való kihelyezését követően, 2010 szeptemberében a Budapesti Fegyház és Börtön pincéjében alakítottak ki számára egy „börtönös körletet”, ahol szintén nem megfelelőek a fogvatartási körülmények.
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanúja miatt – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva – vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a legfőbb ügyészt, a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, valamint a Budapesti Fegyház és Börtön parancsnokát, valamint helyszíni vizsgálatot folytattam a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönben.

Érintett alkotmányos jogok: 
A kínzás, illetve a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma: „Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.” (Alkotmány 54. § (2) bekezdés)
Az Európai Emberi Jogi Bíróság gyakorlata szerint a kínzás olyan súlyos és szándékos kegyetlenséget feltételez, amit komoly testi-lelki sérülések nélkül nem lehet megállapítani. Az embertelen bánásmód vagy büntetés, ha nem is feltétlenül testi sérülést, de mindenképpen erős testi és lelki szenvedést okoz. A megalázó bánásmód vagy büntetés lényege, hogy az érintettben olyan erős félelmet, lelki gyötrelmet és alsóbbrendűségi érzést okoz, ami alkalmas arra, hogy a testi és lelki ellenállását megtörje. Elsősorban a hierarchikus, zárt szervezeteknél, illetve intézményeknél fordulhat elő, ahol az érintettek kiszolgáltatott helyzetben vannak.
A jogorvoslathoz való jog: „A Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti.” (Alkotmány 57. § (5) bekezdés)
A jogorvoslathoz való jog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége.1

Megállapított tényállás
A panaszos beadványában részletezte a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben elszenvedett sérelmeit, melyeket az ügyészség részben orvosolt.2 A panaszos (és a felesége) sérelmezte, hogy 2009 júniusában a lakóhelyétől távoli Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönbe szállították, ahol hozzátartozói csak nagyon ritkán tudták meglátogatni.3 Itt is – csakúgy, mint Sopronkőhidán – kilátásgátlót helyeztek a zárka ablakára, ami a természetes fény – különösen a napfény – bejutását akadályozta. A szabad levegőn tartózkodást egy körbefalazott, elkülönített sétaudvaron („kutya-kennelben”) tették lehetővé. A hétvégi telefonálást csak ügyészi intézkedésre biztosították a KBK-n.4
A panaszos kifogásolta, hogy a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtön parancsnoka jutalomból olyan fenyítését törölte, amely korábbi fogva tartása alatt keletkezett. A panaszos felesége azt sérelmezte, hogy a jutalom mellett feltüntetik, hogy fegyelmi fenyítés törlésére használták fel, ezáltal a bv. bíró tudomására hozzák, hogy a fogvatartott korábban fenyítve volt.
A panaszos újabb beadványában sérelmezte, hogy a Budapesti Fegyház és Börtönben több mint két hétig nem biztosították számára a heti egyszeri fürdés lehetőségét, miközben több tárgyalása is volt, valamint a korábban beállított gyógyszereit – objektív vizsgálat nélkül – megvonták tőle. 
A panaszos édesanyja pedig kifogásolta, hogy fiával szemben – egy alaptalanul indított és később megszüntetett büntetőeljárást követően – olyan egyedi utasítást alkalmaztak, amely fia sikertelen öngyilkosságához vezetett.
A legfőbb ügyész tájékoztatása szerint a Győr-Moson-Sopron Megyei Főügyészség az alábbiakra hívta fel a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön parancsnokának figyelmét: A KBK-n fogva tartottak számára is biztosítsák a többi fogvatartottal azonos időtartamban - heti 3x10 perc - való telefonálást, a fodrász igénybevételét, a panaszos zárkájának megfelelő világítását, a pénzküldemények megfelelő könyvelését, engedélyezzék az időjárásnak megfelelő ruházat viselését a szabad levegőn tartózkodás alatt. A főügyészség arra is felhívta a parancsnok figyelmét, hogy a panaszjog gyakorlását az ügyész pontos tájékoztatásával biztosítsák, az ügyész ugyanis a bv. intézet téves tájékoztatása – a fogvatartottat elszállították az intézetből – miatt nem tudta meghallgatni a panaszost, majd később a nyilvántartásban azt rögzítették, hogy a meghallgatásra sor került. 
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Főügyészség pedig a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtön parancsnokának intézkedését kérte, hogy a panaszosnak ne kelljen levennie az alsóneműjét női ápoló előtt, továbbá részt vehessen a bv. intézet kultúrcsoportjának működésében, illetve több természetes fény jusson a fogvatartott zárkájába. 
A Legfőbb Ügyészség Büntetés-végrehajtási Törvényességi Felügyeleti és Jogvédelmi Önálló Osztálya 2010. február 1-jén intézkedett a fogvatartottak különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezésének szabályairól szóló 1-1/51/2003.OP intézkedés módosítása iránt, annak érdekében, hogy a különleges biztonságú körleten elhelyezett fogva tartottak hétvégén is a többi fogva tartottal azonos feltételek mellett telefonálhassanak.
A büntetés-végrehajtás országos parancsnokának tájékoztatása szerint a Különleges Fogvatartást Megállapító Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2007. április 16-án rendelte el az előzetesen letartóztatott panaszos különleges biztonságú körletre (KBK) helyezését, és a végrehajtásra a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönt jelölte ki. Ezt követően a bizottság – figyelembe véve az intézeti előterjesztéseket – a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 47. § (6) bekezdésében előírt hat havonkénti felülvizsgálat során a panaszos elhelyezését 2010. szeptember 9-ig meghosszabbította. 
Időközben, 2008. október 15-én a Fővárosi Ítélőtábla – a személyi állomány tagjának megvesztegetése miatt – jogerősen két év nyolc hónap börtönbüntetésre ítélte a panaszost. Sátoraljaújhelyre való átszállítására azért került sor, mert Sopronkőhidán a személyi állomány tagjait fenyegette, valamint összeférhetetlenségi ok – korábbi gimnáziumi osztálytársa dolgozott az intézetben – állt fenn. 
Az intézetek kiemelten kezelik a KBK-n elhelyezett személyek esetén az izoláció okozta esetleges személyiség-romboló hatások csökkentését. A behelyezett fogvatartottakat – természetesen külön kérelmük alapján is – a KFMB döntéséhez szükséges intézeti felterjesztés keretében minimálisan félévente megvizsgálja pszichológus szakember. A KBK kialakításakor figyelembe vették az egyszemélyes elhelyezés következményeként jelentkező hátrányokat, így a foglalkozások, szabad levegőn tartózkodás céljára kialakított helyiségek létrehozásakor törekedtek a megfelelő fényviszonyok, szellőzés jogszabályi előírásainak biztosítására. A panaszos esetében a Bizottság az egyedi személyiségjegyek figyelembe vételével döntött a KBK-n történő elhelyezéséről, annak fenntartásáról. 2010. június 14-én – az intézeti felterjesztés alapján – már három hónapon belül ismételt előterjesztést kért be, majd végül 2010. szeptember 9-én megszüntette a KBK-n való elhelyezését.
A Budapesti Fegyház és Börtön parancsnoka arról tájékoztatott, hogy a panaszos átszállítását követően, 2010. szeptember 10-én egyéni kezelési utasítást adott ki a fogvatartottra, mely elsősorban a mozgatása, szállítása során alkalmazandó eljárást tartalmazta. A fogvatartott 2010. november 6-án, látogató fogadás alkalmával, a nevelt lánya jelenlétében erőteljesen megvágta magát egy – vélhetően a foga közé rejtett – pengedarabbal. A panaszost külkórházba szállították, a nevelt lányát az eset sokkolta. A panaszos felesége és anyósa november 9-én, két nevelt gyermeke 23-án írásban kérte a kapcsolattartás megszüntetését. A parancsnok megítélése szerint az önkárosító magatartáshoz nem az egyéni kezelési utasítás, hanem a panaszos családi kapcsolatainak megromlása vezetett. A fogvatartott a kórházból való visszaszállítását követően egyértelműen úgy nyilatkozott, hogy nem akart öngyilkos lenni.
A bv. intézet „B” objektumának bal oldali alagsorában a fokozott biztonsági kockázatot jelentő, illetve a fegyelmi, biztonsági elkülönítésbe helyezett és a magánelzárást töltő fogvatartottak számára alakítottak ki körletrészeket 2001-ben.5 A panaszost 2010. szeptember 10-én az alagsorban helyezték el egy olyan zárkában, ahol már más fogvatartottak is tartózkodtak. 
Az alagsori körlet napirendje szerint a fürdésre minden héten kedden kerül sor. 2010. szeptember 14-én és 28-án a körletfelügyelői naplóban bejegyezték a fürdés megtörténtét. Szeptember 21-én a szolgálatot teljesítő körletfelügyelő a szolgálati naplóban nem, de jelentésében megerősítette, hogy a fürdést biztosították. A heti fürdéseken túl az intézet naponta lehetővé teszi a fogvatartottak számára, hogy meleg vizet hozzanak a tusolóból. 2010. szeptember 30-tól a bíróságon és az ügyészségen való ápolt megjelenés érdekében az előállítást megelőző napon biztosítják a fürdést a fogvatartottak számára. A fogvatartott gyógyszereinek megváltoztatása nem jelentette a készítmények megvonását, hanem részére más elnevezésű, azonos hatóanyag-tartalmú gyógyszereket írtak fel.
A rendelkezésre álló iratok alapján a panaszos KBK-ra helyezését a Bizottság 2007. április 16-án – a Központi Nyomozó Főügyészség 2007. április 4-i kezdeményezése alapján, szökés veszélyére tekintettel – rendelte el, és erről a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön parancsnokát értesítette. Sopronkőhidán az előírt felülvizsgálatot hathavonta elvégezték, és az intézetből felterjesztett nevelői és pszichológusi vélemény alapján az elhelyezését fenntartották. A némileg ellentmondásos vélemények szerint magatartása romló tendenciát mutatott, a rezsim kötöttségeit képtelen volt elfogadni, mindig próbálkozott enyhíteni azokon, aminek általában fegyelmi eljárás lett a vége.6 Feljelentéseivel, panaszaival bizonytalanságban próbálta tartani a személyi állományt. A kapott utasításokat ellenvetés nélkül végrehajtotta, fizikai ellenállást egyszer sem tanúsított. Vélt vagy valós sérelmeire hivatkozva többször utalt szuicid szándékára. „Azt, hogy az adott esetben valódi meghalási szándéka van-e, nehéz mérlegelni.”7
2009 májusában az intézet parancsnokhelyettese – a szakterületi vélemények alapján – hivatalból kezdeményezte a fogvatartatott átszállítását, mert súlyosan veszélyeztetheti az intézet rendjét, biztonságát, a személyi állomány több tagját is megfenyegette. A Bizottság 2009. június 18-án rendelkezett az elhelyezés fenntartásáról, és a végrehajtás további helyéül a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönt jelölte ki, ahova a panaszost másnap átszállították. Sátoraljaújhelyen az összefoglaló vélemények szerint különösebb gond, probléma nem volt a magatartásával, igyekezett tisztelettudó magatartást tanúsítani, a felügyelet utasításait végrehajtani. Fegyelmileg nem kellett felelősségre vonni, összesen 9 alkalommal részesült jutalomban. Feltételes szabadlábra helyezési, illetve fokozatváltási kérelmének elutasítása, valamint feleségével való kapcsolatának várható megszűnése miatt pszichés állapota romlott, az élelmet több napon át nem vette fel, többször is hangoztatta, hogy nincs értelme az életének.8 Mindezekre, továbbá arra is tekintettel, hogy szökési szándékára utaló körülmény nem merült fel, valamint a fogvatartott az intézettel perben állt, 2010 júniusában javasolták a KBK-ról való kihelyezését, és a kapcsolattartóihoz, illetve a folyamatban levő eljárásai illetékességi helyéhez közelebbi zárt bv. intézetbe való átszállítását. A Bizottság az elhelyezését fenntartotta, de három hónapon belül újabb előterjesztést kért. Az intézet a javaslatát augusztusban is fenntartotta, a Bizottság pedig 2010. szeptember 9-én az elhelyezés megszüntetéséről döntött, és a panaszos fogva tartásának helyéül a Budapesti Fegyház és Börtönt jelölte ki.
2011 márciusában a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának általános helyettese az alábbiakat rendelte el az érintett intézetparancsnokoknak: A gyakorlat egységesítése érdekében a KBK-n történő elhelyezés felülvizsgálatának aktuális időpontjáról a Bizottság a döntésével egyidejűleg tájékoztatja az intézetet. A döntéshez készítendő előterjesztések elkészítése során fokozottan törekedjenek az egyedi körülmények, speciális személyiségjegyek ismertetésére. A döntésről szóló értesítést követő öt munkanapon belül vizsgálják felül a fogvatartott egyéni kezelési utasítását, és készítsenek új kezelési előírásokat rögzítő dokumentumot.
A fogvatartott 2010 januárjában sérelmezte, hogy Sátoraljaújhelyen olyan fenyítését törölték jutalomból, amely nem a jelenlegi, hanem korábbi fogva tartása alatt keletkezett. Az intézetparancsnok a panaszát elutasította azzal, hogy a fenyítések törlésének sorrendjére vonatkozóan jogszabályi előírás nincs, ezért a törlés sorrendjéről a jutalmazást gyakorló dönt. A határozat elleni panaszát a BVOP elutasította Ezt követően a fogvatartott kétszer is az Igazságügyi és Rendészeti Minisztériumhoz fordult panasszal, ahonnan a beadványát az intézetparancsnokhoz továbbították.
A Magyar Helsinki Bizottság 2010. március 31-én, a panaszosnak címzett levelében úgy foglalt állást, hogy nyilvánvaló, hogy egy adott szabadságvesztés-büntetés töltése alatt jutalomként fenyítés-törlés csak olyan fenyítések törlésére vonatkozhat, amelyeket az adott szabadságvesztés végrehajtása során szabtak ki, még akkor is, ha az érintett folyamatosan tölti a büntetéseit. Az ezzel ellentétes értelmezés arra vezetne, hogy akár a fogvatartott olyan fenyítését töröljék jutalomból, amit évekkel korábban letöltött büntetése végrehajtása során szabtak ki, ami teljességgel ellentétben állna a jogintézmény céljával. A 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 81. § (8) bekezdése értelmében ugyanis a nyilvántartásból törölt fenyítést az elítéltről készített értékelő véleményben nem lehet feltüntetni. Amennyiben a fenyítés törlése olyan fenyítésekre is vonatkozhatna, amelyeket egy korábbi ügyből adódó fogvatartás során szabtak ki, e jutalmazási forma lényege kiüresedne. A fogvatartott újabb panaszát, melyhez az állásfoglalást mellékelte, az intézetparancsnok 2010 áprilisában elutasította, az országos parancsnok általános helyettese ugyanakkor 2010. május 17-én kelt határozatában helyt adott a panasznak, és megváltoztatta a korábbi döntést.
Munkatársaim 2011. június 21-én helyszíni vizsgálatot tartottak a Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönben, melynek keretében megtekintették a különleges biztonságú körletet is. Az intézet befogadóképessége 263 fő, a telítettség átlagosan 160%. A mintegy 400 fogvatartottal mindössze egyetlen pszichológus foglalkozik.
A KBK – az országban elsőként – 1997. február 1-én kezdte meg a működését. Tíz zárka található a körleten, melyből nyolcat használnak fogvatartottak elhelyezésére, egy tárolónak van kialakítva, egyet pedig – a természetes fény elégtelensége miatt – nem használnak. Ezt a jövőben foglalkoztatónak tervezik átalakítani (és számítógéppel ellátni). Egy zárkában az előtér plexiüveggel van leválasztva, korábban a panaszos is itt tartózkodott. A zárka előterében találhatóak a fogvatartott használati, felszerelési tárgyai (kivéve, amelyeket az egyedi utasításnak megfelelően magánál tarthat). Két zárkában – köztük a plexiüveggel leválasztottban – van elhelyezve biztonsági kamera. A zárkák zuhanyzóval felszereltek.
A zárkákban természetes fény mindenütt van, napfény a kilátásgátló miatt nem szűrődik be. Azon a folyosórészen, ahol a panaszos is tartózkodott, a zárkák ablakai a fényt áteresztő, de nem átlátszó kilátásgátló felett és mellett sűrű, apró ráccsal vannak ellátva, melynek oka, hogy külső területre néznek. A sűrű rácsozás miatt itt az ég egyáltalán nem látható. A másik folyosórészen levő, belső udvarra néző zárkák ablakai a kilátásgátló felett és mellett nincsenek berácsozva, így látni lehet az eget. A parancsnok szerint tervezik a kilátásgátlók lecserélését úgy, hogy a kilátásgátlók 2/3-a nem átlátszó, 1/3-a pedig a felső részen átlátszó üveg lesz. Az ablakok két szélén egy-egy rész belülről, a fogvatartott által nyitható, így a szellőztetés megoldható. 
A körleten elhelyezett fogvatartottakat jellemzően nem tudják foglalkoztatni. Napi egy órát tartózkodhatnak a szabad levegőn, egy fallal körülvett, felül nyitott, ráccsal ellátott udvaron. A sportolásra kialakított helyiséget is igénybe vehetik hetente kétszer, ennek azonban üvegteteje van, így nyáron rendkívül meleg. A parancsnok elmondása szerint bilincset sem a séta, sem a sportolás alkalmával nem használnak, illetve használtak a fogvatartottakkal szemben.
A KBK külön házirend alapján működik, az intézetparancsnok 2007. április 13-án adott ki intézkedést a működés szabályozásáról. A vásárlást – terméklista alapján – havonta kétszer biztosítják. A fogvatartottak a parancsnok által engedélyezett újságokat rendelhetik meg, a tűzőkapcsok eltávolítása után két db-ot tarthatnak a zárkájukban. A vezető nevelő kiskönyvtárat működtet a fogvatartottak részére, melyből lista alapján választhatnak. Egyszerre két könyvet kölcsönözhetnek, melyek hetente cserélhetőek. A fogvatartottak birtokában tartható tárgyakat az intézkedés melléklete részletesen felsorolja. A KBK-n szolgálatot teljesítő személyi állományi tagok külön felkészítésen vesznek részt, maximálisan hat órát dolgozhatnak a körleten, és külön pótlékot kapnak.

A vizsgálat megállapításai:
Az 1979. évi 11. tvr. (Bv. tvr.) 33. § (4) bekezdése szerint „a büntetés-végrehajtás rendjét sértő cselekmény, illetőleg bűncselekmény megelőzése és megakadályozása érdekében az elítélt - a testüregekre is kiterjedően - megmotozható, személyes használati tárgyai és ruházata átvizsgálhatók, vele szemben mozgáskorlátozó eszköz alkalmazható, biztonsági okból elkülöníthető (a továbbiakban együtt: biztonsági intézkedések), illetve az elítélttel szemben külön törvényben meghatározott esetben és módon kényszerítő eszközök alkalmazhatók.”9
A 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet (a továbbiakban: IM rendelet) 45. § (1) bekezdése alapján „a fogvatartás rendjét és biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények megelőzésére, illetve megszüntetésére az elítélttel szemben a következő biztonsági intézkedések alkalmazhatók: a) biztonsági elkülönítés; b) különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezés; c) a mozgást korlátozó eszközök alkalmazása; d) a személymotozás; e) a biztonsági ellenőrzés, a biztonsági vizsgálat és a biztonsági szemle; f) az ajtók zárva tartásának elrendelése; g) az egyes jogok gyakorlásának a Bv. tvr.-ben meghatározott felfüggesztése.”
A hivatkozott jogszabályi rendelkezések összevetése alapján megállapítható, hogy a Bv. tvr. és az IM rendelet szabályai nincsenek teljesen összhangban, a Bv. tvr. ugyanis csak az elítélt, illetve az előzetesen letartóztatott motozását, személyes használati tárgyai, ruházata átvizsgálását, biztonsági elkülönítését, valamint mozgáskorlátozó, illetve kényszerítő eszköz alkalmazását teszi lehetővé, a különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezésre ugyanakkor nem ad felhatalmazást.
Az IM rendelet csupán annyi „megszorítást” tartalmaz, hogy a IV. biztonsági csoportba sorolt elítélt különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezhető. Más elítélt is ilyen zárkába, illetve körletre helyezhető akkor, ha életének vagy testi épségének a védelme más módon nem biztosítható.10 A IV. biztonsági csoportba sorolt fogvatartottakat11 tehát minden egyéb jogszabályi feltétel nélkül különleges biztonságú zárkába, illetve körletre lehet helyezni.
A különleges biztonságú zárkában, illetve körleten elhelyezett elítélt a) állandó felügyelet alatt áll; b) az intézet területén engedéllyel és felügyelettel mozoghat, zárkáját zárva kell tartani; c) munkát a különlegesen kialakított körletrészen belül, illetve a parancsnok által kijelölt helyen végezhet; d) az elítéltek öntevékeny szervezeteiben nem vehet részt; e) az intézet csoportos művelődési, sportolási és szabadidő eltöltésének lehetőségeit csak a különlegesen kialakított körletrészen belül, illetve a parancsnok külön engedélyével veheti igénybe, önképzést folytathat; f) saját ruhát – a (2) bekezdés alapján különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezett elítélt kivételével – nem viselhet; g) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható.12
A rendelet alkalmazásában különleges biztonságú körlet az országos parancsnok intézkedésében kijelölt intézetnek az e célra kialakított, különleges biztonságú zárkákból és a hozzájuk tartozó helyiségekből álló, elkülönített része, ahová a 47. § (1) és (2) bekezdésben meghatározott elítélt végrehajtási fokozattól függetlenül helyezhető el.13
A Bv. tvr. ugyanakkor kimondja, hogy a szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban – és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód. A börtönben az elítélt a) rövid tartamú eltávozása kivételesen engedélyezhető, amelynek időtartama a szabadságvesztésbe beszámít, külső munkában kivételesen vehet részt; b) életrendje meghatározott, irányítás és ellenőrzés alatt áll; c) a bv. intézet kijelölt területén szabadon járhat.14
A börtön fokozatú szabadságvesztésre ítéltek – így a panaszos – különleges biztonságú körletre helyezését lehetővé tevő rendeleti szabályozás ellentétben áll a magasabb rendű jogszabály előírásával. 
Az elítélt különleges biztonságú körletre helyezését az országos parancsnok által kijelölt bizottság legfeljebb hat hónapra rendelheti el, melyet az elhelyezés indokának fennállása esetén meghosszabbíthat. Az elhelyezés indokoltságát a bizottság hat hónaponként felülvizsgálja.15 Az ún. Különleges Fogvatartást Megállapító Bizottság vezetője az országos parancsnok biztonsági és fogvatartási helyettese, tagjai a Biztonsági, az Egészségügyi, a Központi Szállítási és Nyilvántartási, illetve a Fogvatartási Ügyek Főosztályának vezetője. 
A bizottság egy ún. „rendelkezést” hoz a körleten való elhelyezés fenntartásáról, illetve megszüntetéséről. A pár soros rendelkezés nem tartalmaz semmiféle indokolást, és nem küldik meg sem a fogvatartott, sem a fogvatartás helye szerinti intézetparancsnok részére. A döntésről kizárólag az intézetparancsnokot értesítik külön levélben, az érintett fogvatartottat nem.16
Az 1-1/51/2003. OP intézkedés mellékletét képező Módszertani Útmutató szerint a különleges biztonsági körülmények közötti fogva tartásnak lehetnek különböző negatív hatásai, melyeket lehetőség szerint csökkenteni szükséges, ennek érdekében speciális – az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által 1982. szeptember 24-én elfogadott R(82) 17. számú ajánlásának megfelelő – alapelveket célszerű érvényesíteni. Az ajánlás szerint – amennyiben lehetséges – a közönséges börtönszabályokat kell alkalmazni a veszélyes fogvatartottakra is; a biztonsági intézkedéseket csak a szükséges mértékben, az emberi méltóságot és az emberi jogokat tiszteletben tartva, a veszélyesség különböző fajtáira figyelemmel kell alkalmazni; a megerősített biztonságú fogva tartás lehetséges káros hatásait semlegesíteni kell; különösen figyelmet kell fordítani az ilyen fogvatartásból származó egészségi problémákra; oktatást, szakmai képzést, munka és szabadidős foglalkoztatást és más tevékenységeket kell biztosítani; rendszeresen felül kell vizsgálni, hogy a megerősített fogvatartásban eltöltött idő és a biztonsági szint nem lépi-e túl a szükséges mértéket; biztosítani kell a megerősített biztonságú egységek megfelelő személyi és tárgyi feltételeit; a veszélyes fogvatartottakkal foglalkozó személyi állományt képzésben kell részesíteni, és el kell látni a szükséges információkkal.17
Az alapelveket álláspontom szerint indokolt jogszabályi szintre emelni, és a gyakorlatban is minden esetben érvényesíteni.
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által 2006-ban elfogadott Európai Börtönszabályok 53. pontja szerint a különleges biztonsági intézkedések csak kivételes körülmények között, világos eljárási rendet követve alkalmazhatók. Ezen intézkedések természetét, tartamát és az alkalmazásuk okait meg kell határozni a nemzeti jogban. Az intézkedések alkalmazását minden esetben – egy meghatározott időtartamra – jóvá kell hagynia az illetékes hatóságnak. Az időtartam meghosszabbítását a hatóságnak ugyancsak jóvá kell hagynia. Az intézkedéseket csak egyénekkel szemben lehet alkalmazni, elítéltek csoportjaival szemben nem. Az elítélteknek biztosítani kell a panaszjogot az ilyen intézkedésekkel szemben a 70. pontnak megfelelően.18

Az Emberi Jogok Európai Bírósága 2011. június 7-én – egy korábban Sátoraljaújhelyen, különleges biztonságú körleten fogva tartott személy panasza alapján – hozott ítéletében a kérelmező különleges biztonságú körleten való fogva tartásának körülményeit vizsgálva rámutatott, hogy a más fogvatartottakkal való kapcsolat megtiltása önmagában nem jelent embertelen bánásmódot vagy büntetést, de a CPT megállapításaira figyelemmel az egyszemélyes elhelyezés minden formájának – a megfelelő szellemi és fizikai stimuláció (ösztönzés) hiányában – hosszú távon káros hatásai lehetnek, ami a mentális és szociális készségek romlását eredményezheti. 
A Bíróság egy korábbi ítéletében megállapította, hogy a teljes szociális elkülönítéssel párosuló totális fizikai elkülönítés rombolhatja a személyiséget, és az embertelen bánásmód egyik formáját jelenti, amit a biztonsági és más szempontok sem igazolhatnak. Az önkényesség veszélyének elkerülése érdekében érdemi indokolást kell adni az egyszemélyes elhelyezés meghosszabbítása esetén. További követelmény, hogy a döntés alapján meg lehessen állapítani, hogy a hatóság olyan felülvizsgálati eljárást folytatott le, amely megfelelően figyelembe veszi a fogvatartott körülményeiben, helyzetében és magatartásában bekövetkezett változásokat. Az indokolásnak annál részletesebbnek kell lennie, minél több idő telt el az elhelyezés óta. Az ilyen intézkedések, melyek „börtön a börtönben”-ként írhatók le, az Európai Börtönszabályok 53.1. pontjának megfelelően csak kivételesen alkalmazhatóak, továbbá meg kell teremteni a fogvatartott fizikai és szellemi állapotának állandó felülvizsgálati rendszerét.19
A kérelmező ügyében a Bíróság megállapította, hogy a kérelmezőnek nem volt hozzáférése a kulturális tevékenységekhez, és a zárkáján kívül minden alkalommal megbilincselték. A KBK-rezsimben nagyon szigorú körülmények között tartották fogva, a zárkájában csak mesterséges fény volt, a szellőzés elégtelennek minősült, és a WC-t nem látták el ülőkével, illetve fedéllel. Könyvekhez, televízióhoz és a lelkész szolgálataihoz való hozzáférést ugyanakkor biztosították, és látogatókat is fogadhatott. A Bíróság megítélése szerint ennélfogva nem lehet úgy tekinteni, hogy a kérelmezőt teljes elszigeteltségben tartották volna, az izolációja részleges és relatív volt. 
A Bíróság álláspontja szerint az egyszemélyes elhelyezés ugyanakkor – a fogvatartott személyiségére valószínűleg gyakorolt negatív hatásai miatt – csak kivételesen és ideiglenesen alkalmazható. A biztonsági szempontok nem indokolták a kérelmező állandó megbilincselését a zárkáján kívül. Az elhelyezés elrendelését és meghosszabbítását a hatóságok érdemben nem indokolták meg, ezért azt önkényesnek kell tekinteni. Az önkényes korlátozó intézkedések kiszolgáltatott személyekkel szembeni alkalmazása elkerülhetetlenül hozzájárul az alárendeltség, a totális függőség, következésképp a megalázottság érzéséhez. A hatóságok nem alkalmaztak semmilyen eszközt az egyszemélyes elhelyezés kérelmezőre gyakorolt negatív hatásainak ellensúlyozására. A Bíróság megítélése szerint a szabad levegőn tartózkodás és a sportolási lehetőség korlátozott biztosítása sem tekinthető ilyen eszköznek, hiszen a kérelmezőt folyamatosan bilincsben tartották.
A Bíróság összességében megállapította, hogy a szigorú rezsim összhatásai és a fogvatartási körülmények olyan szenvedést okoztak a kérelmező számára, ami túllépte a fogva tartással elkerülhetetlenül együtt járó szintet, ezért a kérelmezőt embertelen és megalázó bánásmódnak tették ki, vagyis megsértették az Emberi Jogok és Alapvető Szabadságok Védelméről szóló Egyezmény 3. cikkét.20
A Bíróság az embertelen és megalázó bánásmód tilalmával, valamint a hatékony jogorvoslathoz való joggal összefüggésben arra is rámutatott, hogy a kérelmező biztonsági csoportba sorolását érintően a döntés megtámadásához szükséges információk biztosításának hiánya sértette az Egyezmény 3. és 13. cikkét.21
Az AJB-6462/2010. számú ügyben, 2010 októberében készült jelentésemben megállapítottam, hogy a panaszos IV. biztonsági csoportba sorolásának okára vonatkozó tájékoztatás hiánya visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben. A jogorvoslat ugyan biztosított a döntés ellen, de a valós indokok ismeretének hiányában formálisnak tekinthető. Javasoltam a közigazgatási és igazságügyi miniszternek, hogy – a CPT jelentéseiben tett megállapításokra is figyelemmel – fontolja meg a biztonsági csoportba sorolással kapcsolatos rendelkezések felülvizsgálatát, különös tekintettel a fogvatartottak megfelelő tájékoztatására. A miniszter jelenleg nem tartotta indokoltnak a módosítást, de ígéretet tett rá, hogy az új büntetés-végrehajtási törvény kidolgozása során megfontolják a szabályozás felülvizsgálatát.
A panaszos Sopronkőhidán, majd Sátoraljaújhelyen közel három és fél évig tartózkodott a KBK-n, szinte teljes izoláltságban, megfelelő jogorvoslat lehetősége nélkül.
Mindezekre tekintettel vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a fogvatartottak - köztük a börtön fokozatú szabadságvesztését töltő panaszos - különleges biztonságú körletre helyezésére, illetve az elhelyezés fenntartására vonatkozó, megfelelően szabályozott és garanciákkal ellátott eljárási rend hiánya – a jelenlegi eljárás önkényessége – visszásságot okoz az embertelen és megalázó bánásmód alkotmányos tilalmával, valamint a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben. Álláspontom szerint a visszásság elsősorban a jogi szabályozás hiányosságára és ellentmondásosságára vezethető vissza.
A konkrét ügyben a panaszos kérelmeinek intézésére vonatkozó tekintélyes mennyiségű iratanyag és a nevelői feljegyzések alapján az állapítható meg, hogy a panaszossal való bánásmód objektívebb és a KBK negatív hatásainak ellensúlyozására jobban törekvő volt Sátoraljaújhelyen, mint Sopronkőhidán. Sopronkőhidán a panaszossal szemben - jórészt tiszteletlen magatartás miatt - öt fenyítést szabtak ki, folyamatos konfliktusban állt a felügyelettel, több mint két éven keresztül összeférhetetlenségi ok is fennállt, melynek megszüntetésére intézkedés nem történt, majd végül hivatalból kezdeményezték a fogvatartott átszállítását. Sátoraljaújhelyen a panaszos – kultúrrendezvényen, országos bibliaismereti vetélkedőn elért eredményei, különböző tesztfeladatok összeállítása miatt – kilenc jutalmat szerzett, fegyelmit nem kapott, és a fenyítés törlésével kapcsolatos vitáig maga is korrektnek minősítette a felügyelet eljárását. Az intézetparancsnok – a nevelő és a pszichológus véleménye alapján – egy év elteltével kezdeményezte a panaszos KBK-ról való kihelyezését.
A végrehajtott fenyítés nyilvántartásának törléséről, mint jutalmazási formáról a Bv. tvr. 41. § (1) bekezdésének h) pontja rendelkezik. A jutalom adásáról, annak formájáról a jutalmazásra jogosult mérlegelési jogkörben dönt. A fenyítés törlésével kapcsolatban az elítélt panaszának az országos parancsnok végül helyt adott, az intézetparancsnok eljárása, a jogszabály téves értelmezése – erre vonatkozó utasítás, illetve gyakorlat hiányában – alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okozott. Nem sért alkotmányos jogot az sem, ha az értékelő véleményben dátummal ellátva felsorolják és a tvr.-nek megfelelően megnevezik a fogvatartott jutalmait, így a fenyítés nyilvántartásának törlését is. A feltételes szabadságra bocsátással, illetve a fokozatváltással kapcsolatban a végső döntést a bv. bíró hozza meg, az eljárását, döntését – hatáskör hiányában – nem vizsgálhatom.22
Az IM rendelet 146. § (4) bekezdése szerint „a szabad levegőn való tartózkodásra, illetve a sportolásra kijelölt terület biztonsági berendezéssel oldalról és felülről körülhatárolható.” Önmagában nem okoz visszásságot az, hogy Sátoraljaújhelyen a sétaudvar minden oldalról fallal, felülről pedig ráccsal van ellátva.
A nagyfokú izoláltság, a fogvatartottak foglalkoztatásának teljes hiánya, az intézetben dolgozó mindössze egyetlen pszichológus korlátozott lehetőségei álláspontom szerint ugyanakkor nem teszik lehetővé a KBK negatív hatásainak megfelelő ellensúlyozását, ami az embertelen bánásmód tilalma megsértésének közvetlen veszélyét hordozza.
A rendelkezésre álló dokumentumok alapján a Budapesti Fegyház és Börtön sérelmezett eljárásával összefüggésben – a panaszos elhelyezése, fürdésének biztosítása tekintetében – nem állapítottam meg alkotmányos jogot érintő visszásságot.

Intézkedések: 
Tekintettel arra, hogy az embertelen, megalázó bánásmód tilalmát és jogorvoslathoz való jogot érintő visszásság a jogi szabályozás hiányosságára vezethető vissza, az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a közigazgatási és az igazságügyi miniszternek, hogy a belügyminiszterrel együttműködve dolgozza ki, illetve módosítsa a különleges biztonságú körletre (zárkába) helyezés törvényi és rendeleti feltételeit. A módosítás során legyenek figyelemmel arra, hogy a fogvatartottakat az elhelyezés elrendeléséről, illetve meghosszabbításáról szóló, érdemben indokolt döntésről tájékoztassák, valamint teremtsék meg a független jogorvoslati fórumhoz (bv. bíró) fordulás lehetőségét a döntés ellen. 
Az embertelen bánásmód tilalmát érintő visszásság miatt az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján ajánlást teszek a bv. országos parancsnokának, hogy a KBK káros hatásainak csökkentése érdekében a gyakorlatban is alkalmazható, részletes módszertani iránymutatást dolgozzon ki, és vizsgálja meg az érintett bv. intézetekben a foglalkoztatás, illetőleg foglalkoztató helyiség kialakításának és felszerelésének, valamint a kilátásgátlók mielőbbi átalakításának lehetőségét.

Budapest, 2011. július 18.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

1. sz. melléklet: Az alkalmazott jogszabályok:

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság:
d) a rendvédelmi szerv;
(2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak:
e) a bíróság;
(4) E törvény alkalmazásában alapvető joggal kapcsolatos visszásság: alapvető jog sérelme vagy annak közvetlen veszélye, függetlenül attól, hogy az cselekvés vagy mulasztás eredménye.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
2. § (1) Az elítélttel szemben csak az ítéletben és a törvényben meghatározott joghátrányok alkalmazhatók.
(3) Az elítéltek tekintetében az egyenlő bánásmód követelményét meg kell tartani.
(6) Az elítélt köteles magát a büntetés, illetőleg az intézkedés végrehajtásának alávetni.
6. § (1) A bíróság e fejezetben szabályozott feladatait a megyei (fővárosi) bíróságon működő büntetésvégrehajtási bíró látja el.
(3) A büntetésvégrehajtási bíró
b) az elítéltet meghallgatja, bizonyítás felvétele esetén tárgyalást tart, az ügyész és a védő az elítélt meghallgatásán jelen lehet; ha az elítélt fogva van, a büntetés-végrehajtási bíró a meghallgatást, illetve a tárgyalást a büntetés-végrehajtási intézetben tartja,
c) eljárása során hozott végzés ellen - ha e törvény másként nem rendelkezik - fellebbezésnek van helye,
(7) Amennyiben e törvényerejű rendelet vagy más jogszabály eltérően nem rendelkezik, a büntetésvégrehajtási bíró eljárására a büntető eljárás szabályai irányadók.
19. § A szabadságvesztés végrehajtásának célja az, hogy e törvényben meghatározott joghátrány érvényesítése során elősegítse az elítéltnek a szabadulása után a társadalomba történő beilleszkedését, és azt, hogy tartózkodjék újabb bűncselekmény elkövetésétől.
21. § (1) Az elítélt emberi méltóságát tiszteletben kell tartani, nem lehet őt kínzásnak alávetni, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódban részesíteni, rajta orvosi kísérletet vagy a beleegyezése nélkül tudományos vizsgálatot vagy kísérletet végezni.
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
27. § A börtönben az elítélt
a) rövid tartamú eltávozása kivételesen engedélyezhető, amelynek időtartama a szabadságvesztésbe beszámít, külső munkában kivételesen vehet részt,
b) életrendje meghatározott, irányítás és ellenőrzés alatt áll,
c) a büntetésvégrehajtási intézet kijelölt területén szabadon járhat.
33. § (1) Az elítélt köteles - különösen -
a) a szabadságvesztést a büntetés-végrehajtási szervek által meghatározott helyen tölteni;
b) eltűrni a más nemű és más fokozatú elítéltektől való elkülönítést, az életkori, kriminológiai, biztonsági, nevelési és egészségügyi szempontok szerinti csoportba sorolását;
(4) A büntetés-végrehajtás rendjét sértő cselekmény, illetőleg bűncselekmény megelőzése és megakadályozása érdekében az elítélt - a testüregekre is kiterjedően - megmotozható, személyes használati tárgyai és ruházata átvizsgálhatók, vele szemben mozgáskorlátozó eszköz alkalmazható, biztonsági okból elkülöníthető (a továbbiakban együtt: biztonsági intézkedések), illetve az elítélttel szemben külön törvényben meghatározott esetben és módon kényszerítő eszközök alkalmazhatók. A motozást, illetve a ruházat átvizsgálását az elítélttel azonos nemű személy - ide nem értve a motozásnál közreműködő orvost - végezheti, és az nem történhet szeméremsértő módon. A test üregeinek átvizsgálását csak orvos végezheti. Mozgáskorlátozó eszközként - testi sérüléssel nem járó módon - bilincs (rögzítő övvel vagy anélkül), vezető bilincs vagy a végtag rögzítésére alkalmas más eszköz az intézkedésre okot adó körülmény megszűnésig, de folyamatosan legfeljebb tizenkét óra tartamban alkalmazható, ha az elítélt egészségi állapota ezt megengedi.
 (3) Az elítélt eltiltható az istentiszteleten való részvételtől, ha az a büntetés-végrehajtási intézet rendjét vagy a biztonságot veszélyezteti.
36. § (1) Az elítélt jogosult
c) legalább havonként látogató fogadására; ha a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága indokolja, az elítélt rácson keresztül beszélhet a látogatóval;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
36/B. § Az elítélt magánál tartható tárgyainak köre a büntetés-végrehajtási intézet rendjére és biztonságára figyelemmel korlátozható.
41. § (1) Az elítélt példamutató magatartásáért, a munkában elért eredményéért, a tanulásban tanúsított szorgalmáért, az elítéltek nevelésében való eredményes közreműködéséért, élet vagy jelentős anyagi érték megmentéséért vagy súlyos veszély elhárításáért jutalomban részesíthető.
(2) A jutalmak:
a) dicséret,
b) annak engedélyezése, hogy az elítélt soron kívül csomagot kapjon,
c) látogató fogadása soron kívül, a látogatási idő meghosszabbítása,
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg növelése,
e) tárgyjutalom,
f) pénzjutalom,
g) a fenyítés elengedése,
h) a végrehajtott fenyítés nyilvántartásának törlése,
i) rövid tartamú eltávozás,
j) kimaradás.
42. § (1) A büntetésvégrehajtás rendjét vétkesen megsértő elítélttel szemben - nevelése, valamint a büntetésvégrehajtás rendjének biztosítása érdekében - a következő fenyítések alkalmazhatók:
a) feddés,
d) a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése,
f) magánelzárás,
118/B. § Az előzetesen letartóztatottal szemben az ott megjelölt célból és módon a 33. § (4) bekezdésében meghatározott biztonsági intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
121/B. § Az előzetes letartóztatásban lévő fiatalkorúval szemben biztonsági intézkedésként személyes használati tárgyainak és ruházatának átvizsgálása, valamint biztonsági elkülönítése rendelhető el.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásáról:
41. § (1) Az elítéltek elhelyezési körletét az intézet egyéb területeitől, az egyes körletrészeket pedig szükség szerint egymástól el kell különíteni.
(3) A fegyház fokozatú, továbbá a 47. § és 47/A. § hatálya alá tartozó elítéltek zárkáinak az ajtaját zárva kell tartani.
(5) A börtön, illetve a fogház fokozatú elítéltnél a zárka, illetve a lakóhelyiség ajtaját a reggeli létszámellenőrzéstől az esti létszámellenőrzésig - a napirendben meghatározott esetektől vagy a parancsnok eltérő rendelkezésétől eltekintve - nyitva kell tartani.
42. § (1) Az elítéltet a befogadási bizottság a fogvatartás biztonságára való veszélyesség növekvő mértéke szerint az I., a II., a III., illetve a IV. biztonsági csoportba sorolja.
(2) A biztonsági csoportba való besorolásnál
a) az elkövetett bűncselekményt (annak jellegét és körülményeit), a szabadságvesztés időtartamát és végrehajtási fokozatát, a részben felfüggesztett szabadságvesztésre ítélés tényét, a szabadságvesztésből még le nem töltött időt, a feltételes szabadságra bocsátás esedékességének az időpontját,
b) az elítélt személyiségét, előéletét, egészségi és fizikai állapotát, kapcsolattartását,
 c) új büntetőeljárás indítása esetén az ennek alapjául szolgáló magatartás jellegét és körülményeit,
d) az intézet, illetve a foglalkoztatás biztonsági szempontú sajátosságait
kell figyelembe venni.
(3) A (2) bekezdésben foglalt szempontok értékelése alapján
d) a IV. biztonsági csoportba kell besorolni azt az elítéltet, akinél alapos okkal arra lehet következtetni, hogy az intézet rendjét súlyosan sértő cselekményt, szökést, a saját vagy mások életét, testi épségét sértő vagy veszélyeztető magatartást fog tanúsítani, illetve ilyen cselekményt már elkövetett, és a biztonságos fogvatartás csak őrzéssel, kivételesen felügyelettel biztosítható.
43. § (1) Az elítélt biztonsági csoportba sorolását legalább évenként, a III. biztonsági csoportba soroltaknál legalább hat hónaponként, a IV. biztonsági csoportba soroltaknál legalább három hónaponként a befogadási bizottság felülvizsgálja.
44. § (1) A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.
44. § (1) A biztonsági csoportba való besorolás az elítélt törvényben meghatározott jogait nem érinti, a különböző biztonsági csoportokban a jogok gyakorlásának módját és rendjét az intézet házirendje határozza meg.
(2) A biztonsági csoportba való besorolás indokairól az elítélt csak akkor tájékoztatható, ha a tájékoztatás a fogvatartás biztonságát nem veszélyezteti.
45. § (1) A fogvatartás rendjét és biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények megelőzésére, illetve megszüntetésére az elítélttel szemben a következő biztonsági intézkedések alkalmazhatók:
a) biztonsági elkülönítés;
b) különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezés;
c) a mozgást korlátozó eszközök alkalmazása;
d) a személymotozás;
e) a biztonsági ellenőrzés, a biztonsági vizsgálat és a biztonsági szemle;
f) az ajtók zárva tartásának elrendelése;
g) az egyes jogok gyakorlásának a Bv. tvr.-ben meghatározott felfüggesztése.
(2) Indokolt esetben több biztonsági intézkedés együtt is alkalmazható.
47. § (1) A IV. biztonsági csoportba sorolt elítélt különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezhető.
(2) Különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezhető az elítélt akkor is, ha életének vagy testi épségének a védelme más módon nem biztosítható.
(3) A különleges biztonságú zárkában, illetve körleten elhelyezett elítélt
a) állandó felügyelet alatt áll,
b) az intézet területén engedéllyel és felügyelettel mozoghat, zárkáját zárva kell tartani,
c) munkát a különlegesen kialakított körletrészen belül, illetve a parancsnok által kijelölt helyen végezhet,
d) az elítéltek öntevékeny szervezeteiben nem vehet részt,
e) az intézet csoportos művelődési, sportolási és szabadidő eltöltésének lehetőségeit csak a különlegesen kialakított körletrészen belül, illetve a parancsnok külön engedélyével veheti igénybe, önképzést folytathat,
f) saját ruhát - a (2) bekezdés alapján különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezett elítélt kivételével - nem viselhet,
g) magánál tartható tárgyainak köre és mennyisége korlátozható.
(4) A különleges biztonságú zárkában, illetve körleten elhelyezett elítéltre vonatkozó végrehajtási szabályokat a házirend tartalmazza.
(5) Az elítélt különleges biztonságú zárkába helyezését a befogadási bizottság legfeljebb három hónapra rendelheti el, melyet két alkalommal, három-három hónappal meghosszabbíthat. Ezt meghaladó időre az országos parancsnok által kijelölt bizottság (a továbbiakban: bizottság) rendelheti el a különleges biztonságú zárkába helyezés fenntartását. Az elhelyezés indokoltságát a bizottság hat hónaponként felülvizsgálja.
(6) Az elítélt különleges biztonságú körletre helyezését a bizottság legfeljebb hat hónapra rendelheti el, melyet az elhelyezés indokának fennállása esetén meghosszabbíthat. A különleges biztonságú körleten történő elhelyezés indokoltságát a bizottság hat hónaponként felülvizsgálja.
(7) A különleges biztonságú zárkába, illetve körletre helyezést az elrendelő haladéktalanul megszünteti, ha annak indokai már nem állnak fenn.
(8) A rendelet alkalmazásában
a) különleges biztonságú zárka: olyan sajátos szabályok alapján működtetett, speciálisan kialakított és felszerelt helyiség, ahová az (1) és (2) bekezdésben meghatározott elítéltet egyedül kell elhelyezni. Az intézetek különleges biztonságú zárkaként működtetett zárkáit az országos parancsnok intézkedésben határozza meg;
b) különleges biztonságú körlet: az országos parancsnok intézkedésében kijelölt intézetnek az e célra kialakított, különleges biztonságú zárkákból és a hozzájuk tartozó helyiségekből álló, elkülönített része, ahová az (1) és (2) bekezdésben meghatározott elítélt végrehajtási fokozattól függetlenül helyezhető el.
74. § (9) A különleges biztonságú körleten elhelyezett elítélt az oktatásban egyéni tanulóként vehet részt.
79. § (1) Az elítéltről értékelő véleményt kell készíteni a hatóságok indokolt megkeresésére, továbbá - törvény eltérő rendelkezése hiányában -
a) a szabadságvesztés végrehajtási fokozatának megváltoztatására,
b) az enyhébb végrehajtási szabályok alkalmazásának, illetve megszüntetésének az elrendelésére,
c) a feltételes szabadságra bocsátásra,
d) a pártfogó felügyelet alá helyezésre,
e) az átmeneti csoportba helyezésre,
f) a gyógyító-nevelő csoportba utalásra, illetve az onnan történő kihelyezésre,
g) a különleges biztonságú körletre való helyezésre, annak fenntartására, illetve a megszüntetésére,
h) a kegyelmi kérelemre és a büntetés félbeszakítási kérelemre,
i) az átszállításra
vonatkozó előterjesztések elkészítése előtt.
(2) Az értékelés az elítélt személyi és büntetés-végrehajtási adataira, a végrehajtás során a vele kapcsolatos fontosabb eseményekre, a viselkedésére, tanulására, munkavégzésére, a jutalmazási és a fegyelmi adatokra, a szabadidő eltöltésének módjára, a kapcsolattartásra, a szabadulásra való felkészítés érdekében tett intézkedésekre terjed ki. Az értékelő vélemény csak törvényben meghatározott, a bv. szervezet által nyilvántartható adatokat tartalmazhat.
80. § (1) Az elítélt jutalmazására a személyi állomány tagja tehet javaslatot.
(2) A parancsnok a Bv. tvr. 41. §-a (2) bekezdésének a)-j) pontjaiban felsorolt valamennyi jutalom adására jogosult. Kizárólag a parancsnok jogosult a fenyítés elengedésére, a végrehajtott fenyítés nyilvántartásának törlésére, a rövid tartamú eltávozás és a kimaradás engedélyezésére.
81. § (8) A nyilvántartásból törölt fenyítést az elítéltről készített értékelő véleményekben nem lehet feltüntetni.
90. § (1) Ha az intézet biztonságának a védelme indokolja, a parancsnok elrendelheti, hogy az elítélt a látogatóval rácson keresztül, vagy zárt fülkéből, telefonon beszélhessen.
(2) A 47. § (1) bekezdése alapján különleges biztonságú zárkában, illetve körleten elhelyezett elítélt a látogatójával csak zárt fülkéből beszélhet, a látogatótól élelmiszert vagy más tárgyat nem vehet, és neki nem adhat át.
96. § (2) A biztonsági elkülönítésben lévő, a magánelzárást töltő, a különleges biztonságú körleten, illetve zárkában, valamint a hosszú időre ítéltek körletén elhelyezett elítélt kizárólag egyéni lelki gondozásban részesülhet.
145. § A 47. § (8) bekezdése szerinti különleges biztonságú zárka berendezését, felszerelését és - a 47. § (2) bekezdésének hatálya alá tartozók kivételével - az elítéltnél tartható tárgyakat a 6. számú melléklet tartalmazza.
146. § (4) A szabad levegőn való tartózkodásra, illetve a sportolásra kijelölt terület biztonsági berendezéssel oldalról és felülről körülhatárolható.

6. számú melléklet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelethez
A különleges biztonságú zárka berendezése, felszerelése és az elítéltnél tartható tárgyak
1. Állandó berendezési és felszerelési tárgyak:
- rögzített fekhely;
- rögzített ülőke és asztal;
- folyóvizes mosdó vagy mosdótál;
- WC;
- megfelelően védett világítótest;
- hamutartó;
- falba épített szekrény.
2. Rendszeresített evőeszközök és törlőruha.
3. Tisztálkodási eszközök:
- törülköző;
- fogmosó pohár, fogkefe, fogkrém;
- szappan;
- fésű;
- borotválkozó eszközök;
- WC-papír;
- női fogvatartottnál egészségügyi vatta, tampon, egészségügyi betét;
- műanyag csomagolású testápoló szerek.
4. Az elítélt magánál tarthat:
- az intézet által biztosított könyvet és újságot;
- az intézetben vásároltatott élelmiszert és dohányneműt;
- vallási kegytárgyakat;
- a parancsnok által egyénileg engedélyezett tárgyakat.

2. sz. melléklet: Lábjegyzet
1 A büntetések és intézkedések végrehajtásának menetében a jogorvoslati jog, mint alkotmányos alapjog megköveteli, hogy az érdemi, ügydöntő, az elítélt helyzetét, jogait lényegesen befolyásoló határozat tekintetében a jogorvoslat biztosítsa a döntést hozó szervtől eltérő más szerv részéről a felülvizsgálatot az állásfoglalást a döntés helyessége, törvényessége tekintetében, esetleg a döntés megváltoztatását vagy hatályon kívül helyezését. (Vö. 5/1992. (I. 30.) AB határozat)
2 Kifogásolta, hogy ellenőrzése érdekében minden nap (este is) 15 percenként felkapcsolták a villanyt. A BVOP-tól kapott tájékoztatás szerint az intézetekben szokásos éjszakai ellenőrzést nem a zárka teljes világítása, hanem kifejezetten az éjszakai betekintés céljára szolgáló, rendszerint a zárkaajtó felett levő, mérsékelt, sárga fényű lámpa felkapcsolásával végzik. Az ellenőrzés gyakoriságát a KBK-n a parancsnok határozza meg, Sátoraljaújhelyen a panaszos esetében rendszerint 30 percenként került rá sor.
3 Felesége 2009. 07- 15-én, 09. 18-án, 10. 28-án, 12. 28-án, 2010. 04. 01-én, 07. 19-én és 08. 23-án, illetve édesanyja 07. 20-án, 11. 10-én (a Fővárosi Bv. Intézetben), 04. 14-én, 06. 08-án, 06. 28-án, 07. 23-án és 08. 13-án – meghatalmazott képviselőként – látogatta meg Sátoraljaújhelyen. 
4 2009 karácsonyán a négy napos ünnep alatt a panaszos egyáltalán nem telefonálhatott.
5 A Fővárosi Főügyészség ügyésze 2010. július 30-án ellenőrizte a zárkákat, kifogást nem emelt.
6 Sopronkőhidán öt alkalommal fenyítették: 2007 augusztusában házirend megsértése, illetve 2008 januárjában az intézetparancsnok sértegetése, fenyegetése miatt kiétkezés-csökkentést, 2008 júniusában az ügyész, illetve nyomozó szervek sértegetése miatt kétszer feddést, 2009 áprilisában a körlet-főfelügyelő sértegetése miatt 15 nap magánelzárást kapott. Utóbbit a bv. bíró jóváhagyta. 
7 Ezt a mondatot a pszichológusi vélemény 2008 márciusában, szeptemberében és 2009 márciusában is tartalmazta, de további intézkedést nem javasolt.
8 A pszichológus véleménye szerint az izolált környezet egyre jobban megviseli, ami mind testi, mind pszichés tünetekben megmutatkozik. A tünetek kialakulása egyrészt az általa igazságtalannak tartott ítélettel, másrészt a KBK-n való elhelyezésével – amit külön büntetésként él meg – magyarázható. Önkárosító magatartás lehetséges ebben a nagyfokú szorongással jellemezhető, depresszív állapotban, ezért javasolta a KBK-ról való kihelyezését. 
9 Bv. tvr. 118/B. § Az előzetesen letartóztatottal szemben az ott megjelölt célból és módon a 33. § (4) bekezdésében meghatározott biztonsági intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.
10 IM rendelet 47. § (1)-(2) bek.
11 IM rendelet 42. § (3) d) pont
12 IM rendelet 47. § (3) bek. A különleges biztonságú zárka berendezési és felszerelési tárgyait a 6. sz. melléklet tartalmazza.
13 IM rendelet 47. § (8) b) pont
14 Bv. tvr. 24. és 27. §
15 IM rendelet 47. § (5)-(6) bek.
16 1-1/51/2003. OP intézkedés 8. pont: A bizottság feladata a parancsnok által felterjesztett, a különleges biztonságú zárkán, illetve körletrészen való elhelyezésre, illetve onnan kihelyezésre tett előterjesztések elbírálása. A döntésről az előterjesztő és az elhelyezésre kijelölt parancsnok írásban kap értesítést. A bizottság a döntés előkészítésekor – indokolt esetben – a beutalásra szánt fogvatartott külső vagy belső szakértő (pszichológus, pszichiáter) által történő vizsgálatát kezdeményezheti (9. pont).
17https://wcd.coe.int/wcd/com.instranet.InstraServlet?command=com.instranet.CmdBlobGet&InstranetImage=601654&SecMode=1&DocId=676430&Usage=2
18 A 70.3. pont szerint az elítélteknek a panaszukat elutasító döntés ellen biztosítani kell a független hatósághoz fordulás (jogorvoslat) lehetőségét. https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?id=955747
19 Case of Csüllög v. Hungary, 30-31. pont (Ramirez Sanchez v. France) http://helsinki.hu/dokumentum/ECtHR_Csullog_v_Hungary.pdf 
20 Case of Csüllög v. Hungary, 32-38. pont
21 Case of Csüllög v. Hungary, 48. és 50. pont
22 A bv. bíró eljárására főszabályként a büntetőeljárás (Be.) szabályai irányadóak. A Be. 67. §-a alapján a bíróság, az ügyész és a nyomozó hatóság azt idézi, akinek a jelenléte az eljárási cselekménynél kötelező, illetőleg azt értesíti, akinek a jelenléte nem kötelező, de azt a törvény lehetővé teszi.