Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 2535/2010. számú ügyben
(Kapcsolódó ügy az AJB-2636/2010.)

Előadók: dr. Bíró Sára
dr. Gurbai Sándor
dr. Varga Éva Csilla
Az eljárás megindulása
A Fejér Megyei Önkormányzat Integrált Szociális Intézménye (Intézmény) székesfehérvári (Erzsébet út 28.) kihelyezett részlegének lakói fordultak panasszal hivatalomhoz. A beadványukban sérelmezték, hogy az intézményvezetőtől arról értesültek, hogy az intézmény fenntartójának döntése miatt, rövid időn belül ki kell költözniük az otthonból.
Ugyancsak panasz érkezett az Intézmény bicskei telephelyének működésével összefüggésben is, a gondozás minőségét kifogásoló körülményeket sérelmezve.
Figyelemmel arra, hogy a beadvány alapján felmerült egyes alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság közvetlen veszélyének a gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. ." (Alkotmány 2. § (1) bek.)
A tulajdonhoz való jog: „A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.” (Alkotmány 13. § (1) bek.)
Az emberi méltósághoz való jog: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet megfosztani.”(Alkotmány 54.§ (1) bek)
A munkához való jog: „A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a munkához, a munka és a foglalkozás szabad megválasztásához.” (Alkotmány 70/B. § (1) bek.)
A szociális biztonsághoz való jog: A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. (Alkotmány 70/E. § (1) bek.)

Az ügy jogszabályi háttere
– a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvény
– a szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szoctv.)
– a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet (Rendelet)
– az új Országos Fogyatékosügyi Programról szóló 10/2006. (II. 16.) OGY határozat
– a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről szóló 188/1999. (XII. 16.) Korm. rendelet
–a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevételéről szóló 9/1999. (XI.24. ) SZCSM rendelet (SZCSM rendelet)

Nemzetközi és Európai Uniós jogi dokumentumok
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának az R (92) 6. számú ajánlása a fogyatékos személyek átfogó politikájáról
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának az R (2006) 5. sz. ajánlása a tagországok számára az Európa Tanács Akciótervéről, amely a fogyatékos emberek jogainak érvényesítését, társadalomban való teljes körű részvételük előmozdítását segíti elő a fogyatékos emberek életminőségének javításával Európában a 2006-2015 közötti időszakban
A Módosított Európai Szociális Karta1
A Fogyatékossággal Élő Személyek Jogairól Szóló ENSZ Egyezmény2
Az Európai Közösségek Bizottságának COM (2005) 604 közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának a fogyatékossággal élők helyzetéről a kibővült Európai Unióban: az Európai Akcióterv 2006-2007
Az Európai Közösségek Bizottságának COM (2007) 738 közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának a fogyatékossággal élők helyzetéről az Európai Unióban: a 2008-2009-es európai cselekvési terv
Az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Közösséget létrehozó szerződés módosításáról szóló lisszaboni szerződés mellékletét képező Alapjogi Karta3

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Elsőként azt vizsgáltam, hogy az ügyben érintett szervekre kiterjed-e a hatásköröm. Az ombudsmanok a kezdetektől – az intézmények nagyfokú autonómiáját szem előtt tartva – közszolgáltatást végző szervként vizsgálták a szociális bentlakásos intézményeket. 
A Szoctv. 88. § (1) bekezdése szerint a megyei és a fővárosi önkormányzat köteles gondoskodni azoknak a szakosított ellátásoknak a megszervezéséről, amelyek biztosítására a Szoctv. alapján a települési önkormányzat nem köteles.
Az Obtv. alapján, valamint a Szoctv. idézett rendelkezéseinek figyelembevétele mellett tehát a bentlakásos szociális intézmény közszolgáltató.

II. A helyszíni vizsgálat tapasztalatai, valamint a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján:
Panaszbeadványukban az Intézmény székesfehérvári otthonának lakói leírták, hogy több mint egy évtizede laknak az intézményben és sérelmezték, hogy korábbi megszokott önálló életvitelüket, lakókörnyezetüket elveszítik, – a város közelsége által nyújtott lehetőségeket és előnyöket (bolt, posta, orvosi ellátás, alkalmi munkalehetőség) illetve a párkapcsolatban élő lakók az együttélésüket – és a tervezett tekerespusztai székhelyintézményben történő elhelyezésük esetén mindezt nem tartják biztosítottnak.
Az Intézmény bicskén működő otthonában élők pedig azt kifogásolták, hogy a fenntartó nem küld számlát a gondnokok részére az egyéni gyógyszerköltség térítésről; továbbá nagyon kevesen vehetnek részt rehabilitációs jellegű munkában. Az otthon állapotával kapcsolatban kifogásolták a mosdók és a mellékhelyiségek szennyezett állapotát, illetve azt, hogy kevés a gondozó személyzet, egyébként pedig türelmetlenek az ellátottakkal szemben; továbbá az ellátottak nem kapnak elegendő mennyiségű és minőségű élelmiszert.
1. A fentiekre tekintettel munkatársaim, 2009. július 13. napján előre be nem jelentett helyszíni vizsgálatot tartottak az Intézmény székesfehérvári és Polgárdi-Tekerespusztai részlegében.

Intézménytörténet
Az Intézmény Polgárdi-Tekerespuszta székhellyel, nyolc telephelyen működik. Jelen vizsgálatom a székesfehérvári telephely, a bicskei telephely és a polgárdi-tekerespusztai székhelyintézmény vizsgálatára terjedt ki.

Székesfehérvári telephely
A Közép-dunántúli Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala az Intézmény Székesfehérvár, Erzsébet út. 28. szám alatti telephelyének működését 06/927-6/2008. számú határozatával határozott időre 2012. december 31. napjáig engedélyezte. A 3196-2/1997. számú működési engedély alapján az intézmény működésének kezdőidőpontja: 1997. december 10. 
A fogyatékos rehabilitációs intézeti ellátás a székhelyen és a Székesfehérvár, Erzsébet út. 28. szám alatti telephelyen működik. Az intézmények egységes szakmai program alapján, szoros együttműködésben látják el a rehabilitációs feladatokat. A személyi, tárgyi feltételek megteremtéséhez szükséges feladatokat a tekerespusztai intézmény koordinálja. A telephely lakói is a székhely intézményből kerültek át, az önállóbb élethez jutás következő lépcsőfokát jelenti számukra az Erzsébet úti intézmény.4
Az 50 fő befogadására alkalmas telephelyen az ellenőrzés idején 39 gondozott lakott, akik közül egy személy kerekes székes, a többiek segítség nélkül, vagy pedig háromkerekes székkel tudnak közlekedni a városban. A lakók közül 18 gondozott évek óta párkapcsolatban él. Az ott élők jelenleg nem dolgoznak, de 2008. december 31-ig a FŐKEFE Kht. foglalkoztatta őket, amely keretében tollakat szereltek össze, iskolai csomagokat és szőtteseket készítettek. 2009. év elejétől azonban a székhelyintézmény igazgatója nem kötötte meg a szerződést a céggel. Csupán egy fiatalembernek van munkája, ő egy állatmenhelyen dolgozik Székesfehérváron. Ő a székesfehérvári részleg bezárása estén – nyilatkozata szerint – albérletbe kényszerülne. A telephelyen a személyzet létszáma 12 fő. 
Az intézet bezárásának tényét 2009 májusában közölték a gondozottakkal és a telephely vezetőjével. A lakók költöztetésre történő felkészítése érdekében egy mentálhigiénés szakápoló külön-külön elbeszélget a gondozottakkal arról, hogy hova szeretnének költözni. A beszélgetések során a szakember próbálja lelkileg is felkészíteni a lakókat a változásra.
Munkatársaim a helyszíni ellenőrzés során, azt tapasztalták, hogy az intézmény fűtési rendszere, villamos vezeték-, és vízhálózata leromlott állapotú. A fürdő és mosdó helyiségek berendezése, felszereltsége szabad szemmel, műszaki szakértelem nélkül is megállapíthatóan javításra, cserére szorul. A fürdőhelyiségben lévő zuhanyozókat elválasztó vasszerkezet rozsdás, a zománcfesték több helyen lepattogzott, a falak vizesek, néhol penészesek is. A zuhanyzótálca pereme magas, annak akadálymentesítésére nem került sor. Az intézményben lévő mellékhelyiségek szintén nagyon rossz állapotban vannak.
A lakók részére külső konyháról hozzák az ételt, az intézményben egy tálaló van, ahol közösen tudnak étkezni. A háziorvos kéthetente, az épületben rendel, de – tekintettel arra, hogy az orvosi rendelő közel van az otthonhoz – szükség esetén bármikor elérhető. 
A székesfehérvári telephely vezetője elmondta, hogy az otthont a kezdetektől, 1992. óta vezeti. 1992-ben a földszinten lévő helyiségeket alakították át, majd 1995-ben az emeleti helyiségeket újították fel. Ezt követően az épületben két alkalommal volt festés.
Az integrált intézmény igazgatónőjének tájékoztatása szerint az épület nagyon rossz állapotban van. Elmondta, hogy Székesfehérváron a felújításra már évekkel ezelőtt szükség lett volna. 2006-ban már felmerült a telephely kiváltása, azonban akkor a lakók tiltakozására, valamint az állampolgári jogok országgyűlési biztosa fellépésére is figyelemmel a közgyűlés úgy döntött, hogy nem zárja be az otthont5.
A két intézmény vezetőivel történt beszélgetés követően az intézmény gondozottjai is megosztották véleményüket, érzéseiket a kihelyezett részleg bezárásról, illetve elköltöztetésükről a vizsgálatot végzőkkel. 
Az Érdekképviseleti Fórum egyik tagja elmondta, hogy 2006. óta húzódik ez az ügy. 2006-ban megállapították, hogy a vizesblokkok felújításra szorulnak, azonban azóta sem történt semmi. Elmondta, hogy mielőtt Székesfehérvárra került, egy hónapig Tekerespusztán volt, de nem érezte jól magát, mert nem bírta a bezártságot, az intézmény nagyon messze van mindentől. Élettársával nagyon jól érzik magukat a fehérvári otthonban, nem szeretnének elköltözni. Beszámolt arról is, hogy az Érdekképviseleti Fórum összehívására mostanában nem került sor. A költöztetésről, mint a Fórum tagját nem kérdezték meg. Elmondta továbbá, hogy sajnálja, hogy az intézet már nem gondoskodik a munkáltatásukról. Mivel szüksége van a pénzre, ezért alkalmi munkákat, fűnyírást, egyéb kerti munkákat vállal Székesfehérváron. A lakókkal jó a viszonya, tudomása szerint senki sem szeretne Tekerespusztára menni. 
Az Érdekképviseleti Fórum több megkérdezett tagja ugyancsak úgy nyilatkozott, hogy nem szeretne elköltözni, mert sem a közlekedés, sem a munkalehetőség nem megoldott. Van, aki a saját tulajdonú berendezési tárgyait, bútorait látja veszélyben, mert a tekerespusztai elhelyezés bútorozott szobákban történik. Szintén többen kifogásolták az intézményi munkalehetőségek megszűntét.
A Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala 2009. év első félévében folytatott vizsgálatot az érintet telephelyen.
Az ellenőrzés alkalmával az intézmény tárgyi feltételei vonatkozásában megállapították, hogy az intézményben az akadálymentes közlekedés feltételei részben megvalósulnak, azonban az emeletre nem lehet feljutni akadálymentesen (lift nincs), a vizesblokkokban úgy a zuhanyzó fülke, mint a mellékhelyiség nehezen közelíthető meg.
Az ellenőrzést végzők véleménye szerint ez megkérdőjelezi az emberi méltósághoz való jog érvényesülését, valamint a lakók speciális helyzetére való tekintettel az egyéni szükségleteik kielégítését.
Az 1/2000. (I.7.) SzCsM rendelet (Rendelet) 41.§ (4) bekezdésében foglaltak szerint az intézmény telephelyén biztosított a fűtés és a folyamatos melegvíz-szolgáltatás, valamint a tíz ellátottra a fürdőszoba, illetve a zuhanyzó. 
Az otthonban 9 darab kétágyas és 8 darab négyágyas szoba van. A telephelyvezető elmondása szerint a kétágyas szobák 7 m2-esek, a négyágyas szobák 20 m2-esek. A szobák szűkösek, a kétágyas szobákban az ágyon, illetve a szekrényeken kívül más nem fér be.
A négyágyas szobák közül több galériás, azonban ez sem oldja meg a hely szűkösségéből adódó problémákat. A szobák zsúfoltak, berendezésük, felszereltségük a lakók igénye szerint történik, a lakók saját bútort használnak. 
A szociális és gyámhivatal vizsgálata során hivatkozott a Rendelet 41. §-ára, amely szerint a lakószobában egy ellátottra legalább hat négyzetméternyi lakóterület kell, hogy jusson, továbbá a 42. §-ban foglaltakra, amely értelmében a bentlakásos intézményi lakószobában legfeljebb négy személy helyezhető el. 
A Rendelet előírásainak megfelelően az intézményen belül a lakhatásra, személyi tisztálkodásra, étkezésre, az intézmény jellege szerinti közösségi együttlétre, tevékenységre, valamint az egészségügyi alapellátás céljára szolgáló helyiségeket a vizsgálat megfelelően biztosítottnak találta.
Az ellenőrzés során megállapították azt is, hogy pozitív változás az általuk 2008. szeptember 12. napján végzett ellenőrzés óta nem történt. A fürdőszobák és a mellékhelyiségek igen rossz állapotban vannak továbbra is több helyen mállik a vakolat, hiányos a csempe, a padlóburkolat, a zuhanyfülke elválasztók rozsdásak, az ajtók korhadtak. A vizsgálat időpontjában, az emeleti mosókonyhában éppen csőtörés volt, annak elhárításán dolgoztak. Az intézmény higiénéje a rossz állagú szerelvények, burkolatok miatt nem biztosítható. Az egész épület teljes felújítása lenne indokolt.
Vizsgálati jelentésében a gyámhivatal felhívta az intézményvezető figyelmét az SZCSM rendelet 41.§-ában foglaltakra, így különösen arra, hogy az intézményben a gondozottanként hat négyzetméter, valamint a (4) bekezdésében meghatározott tíz ellátottra előírt elégséges szolgáltatás nem biztosított az intézményben.
Az intézmény általános működését illetően a szociális és gyámhivatal megjegyezte, hogy a lakónyilvántartás a telephelyen nem található, azt a székhelyen vezetik. Indokoltnak tartotta ezért, hogy a telephelyen külön nyilvántartást vezessenek a lakókról, hiszen az integrált intézmény valamennyi telephelyén külön-külön lakónyilvántartást vezetnek, illetve a külön nyilvántartás átláthatóbbá tenné az intézmény működését is.
Az intézmény által nyújtott szolgáltatások (egészségügyi ellátás, mentálhigiénés ellátás, étkezés, diéta biztosítása, ruházat, textília, érték és vagyonmegőrzés) területén a vizsgálat nem tárt fel hiányosságot. Ugyancsak nem tapasztalt hiányosságot az ellenőrzés az intézményen belül megvalósuló tájékoztatási kötelezettség, illetve a jogosultak érdekvédelme tekintetében sem.
Az intézményben a személyi feltétel vizsgálata során megállapították, hogy a telephely szakdolgozói álláshelye nem éri el az SZCSM rendelet 2. számú mellékletében meghatározott minimum létszám normát. A 2008. szeptember 12. napján tartott ellenőrzéshez hasonlóan az intézményben továbbra is hiányzik, 1 fő szabadidő szervező, 1 fő mozgásterapeuta, 2 fő szociális mentálhigiénes munkatárs, 1 fő fejlesztő pedagógus, 1 fő munkavezető.
Összességében a szociális és gyámhivatal vizsgálati jelentésében megállapította, hogy az Erzsébet úti telephelyen a tárgyi és személyi feltételek hiányosak.
Az intézmény és a telephely vezetője, dolgozói az otthonban tartózkodók részére a jogszabályban előírt ellátást biztosítják, azonban az épület állaga, a lakókörülmények lesújtóak. Az épület teljes felújítása indokolt. A jelenlegi állapot az ott lakók testi-lelki egészségére veszélyes lehet. A rehabilitációs feladatok megvalósulása a nem megfelelő környezetben kétséges.
A telephelyen a lakók mozgásszabadsága biztosított, az intézményt a bejelentési kötelezettségüknek eleget téve szabadon elhagyhatják.
A lakók személyre szabott ellátásban részesülnek, igényüknek és állapotuknak megfelelő mértékben önálló életet folytatnak.
Vizsgálati jelentésében a szociális és gyámhivatal felhívta a fenntartó figyelmét arra, hogy a hiányzó szakdolgozói létszámot töltse fel, illetve a lakók biztonsága érdekében az épület állagmegőrzéséről, valamint a szükséges javítások, felújítások elvégzéséről gondoskodjon.

Polgárdi-Tekerespusztai székhelyintézmény
A székesfehérvári részleg megtekintését követően a Polgárdi-Tekerespusztai székhelyintézmény helyszíni ellenőrzésére került sor. A helyszínen az igazgatónő mellett a gazdasági igazgató adott tájékoztatást az intézmény befogadóképességéről, illetve a székesfehérvári otthon állapotáról. A gazdasági igazgató előadta, hogy véleménye szerint a kihelyezett részlegben nemcsak a fürdőszobák, hanem a szennyvízcsatorna felújítása is szükséges. Az önkormányzat – tudomása szerint – még 2004-ben kért árajánlatot a csatornázási művektől, a vizesblokkok felújítására azonban nem került sor. Tekerespuszta, mint anyaintézmény működteti a székesfehérvári részleget, a fenntartó pedig a megyei önkormányzat. Kérdésre elmondta, hogy Tekerespusztán 2006-ban nem történt felújítás, csak egy-két fürdőszoba renoválására került sor. 
A lakók foglalkoztatásával összefüggésben az igazgatónő elmondta, hogy a FŐKEFE-vel a szerződés meghosszabbítására azért nem került sor 2009 januárjában, mert a cég a szerződésben az intézmény – szerződés lejárta előtti – bezárása esetére az integrált intézményt kártérítési kötelezettséggel kívánta terhelni. A foglalkoztató tudhatott 2009. január 1-jén a bezárásról, mert az ügy már 2006. óta húzódik. 
Az igazgatónő beszámolt arról is, hogy a lakókat a költözésre a szakemberek folyamatosan készítik fel. Elmondta, hogy Tekerespuszta készen áll a székesfehérvári otthon lakóinak befogadására, a párok elhelyezésére is megfelelő szobák állnak rendelkezésre. A szobákat a lakóknak korábban már meg is mutatták. Tájékoztatták továbbá őket arról, hogy az intézményben lehetőség van a bútoraik elhelyezésére is. A lakókkal folytatott beszélgetéseket követően – a vizsgálat idején – harmincnégyen nyilatkoztak úgy, hogy Tekerespusztára költöznének.

Bicskei telephely
Az Intézmény Bicske, Szent László u. 48. szám alatt működő telephelyének működését a Közép-dunántúli Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala a 06/799-9/2008. számú határozatával 2012. december 31. napjáig ideiglenesen engedélyezte.
A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről szóló 188/1999. (XII.16.) Kormányrendelet módosításáról szóló 353/2007. (XII.23.) Kormányrendelet 18. § (5) bekezdése értelmében a szociális és gyámhivatal 2008. december 31-ig felülvizsgálta a 2007. december 31. és 2012. december 31. között érvényét vesztő – ideiglenes működési engedéllyel rendelkező intézmények engedélyét.
Tekintettel arra, hogy a Bicske, Szent László u. 48. szám alatti telephelyen a személyi feltételek teljes körűen nem biztosítottak, a Szociális és Gyámhivatal ideiglenes működési engedélyt adott ki, továbbá felhívta a fenntartót, hogy készítsen intézkedési tervet – a határozatlan idejű működési engedély kiadása érdekében – a működési feltételek határidőre történő megteremtéséhez szükséges feladatokról. A fenntartó ezen kötelezettségének eleget tett.
Az intézmény a működési engedélye alapján fogyatékos és pszichiátriai betegek ápolását, gondozását végzi 175 férőhelyen, ebből 50 férőhelyen pszichiátriai betegeket, 125 férőhelyen fogyatékos személyeket látnak el.

2. Az ügy teljes körű feltárása érdekében megkerestem az érintett szerveket.
A székesfehérvári telephely tekintetében
Vizsgálatom során a szociális és munkaügyi minisztert, a Fejér Megyei Közgyűlés elnökét, illetve az Esélyek Háza Fejér Megyei Esélyegyenlőségi Irodájának vezetőjét a kihelyezett részleg megszüntetésével, valamint a nemzetközi egyezményekben foglalt kiváltás kötelezettségének a megvalósításával kapcsolatos szakmai álláspontjának a kifejtésére kértem.  Különösen annak magyarázatára, hogy a megszüntetendő székesfehérvári kihelyezett részleg lakóinak a különböző nagyintézményekbe történő el- illetve visszahelyezése miként egyeztethető össze a vonatkozó nemzeti és nemzetközi dokumentum előírásaival.
Megkeresésemre adott válaszában a szociális és munkaügyi miniszter kifejtette, hogy 2000. március 24. és 2007. augusztus 7. között hatályban lévő, az Országos Fogyatékosügyi Program végrehajtására vonatkozó középtávú intézkedési tervről szóló 2062/200. ( III.24.) Korm. határozat mellékletének 8.5 pontja szerint „El kell készíteni a fogyatékos személyek gondozását biztosító intézményrendszer átalakítására (lakóotthoni ellátásokra, a gondozási feltételek javítására és az intézmények modernizálására) vonatkozó programokat a megyei önkormányzatok bevonásával”. A kormányhatározatban foglaltak végrehajtása, a fogyatékos személyek gondozását biztosító bentlakásos intézmények (fogyatékosok ápoló-gondozó otthona, rehabilitációs intézete) átalakítására vonatkozó program tervezése, a várható költségek meghatározása érdekében az alábbi intézkedések megvalósítására került sor.
2001. évben sor került a bentlakást nyújtó ápoló–gondozó otthonokban élő fogyatékos személyek állapotának felmérésére (a 2001. január elsején hatályba lépett, a fogyatékos személyek otthonában élő és rehabilitációs intézményben elhelyezett személyek állapotának felülvizsgálatáról szóló 11/2000. (X. 18.) SZCSM rendelet alapján. A felmérés eredményeként 113 33 fő felülvizsgálata történt meg.
A tárca vezetőjétől tájékoztatást kaptam arról, hogy 2001-2002. évben lezajlott egy, a bentlakásos intézmények átalakítására vonatkozó modernizációs modellprogram. A két éves modellkísérlet során 12 megyei intézet (ápoló-gondozó otthon, rehabilitációs intézet) átalakítása valósult meg, melynek során kialakításra került a fejlesztés színtere, a fejlesztő központ, átalakult az intézmény belső struktúrája, valamint a szakmai munka meghatározója a segítő gondozási modell lett.
A válaszlevél kitért arra is, hogy 2007. augusztus 8-ától hatályos az új Országos Fogyatékosügyi Program végrehajtásának 2007-2010. évekre vonatkozó középtávú intézkedési tervéről szóló 1062/2007. (VIII.7.) Korm. határozat. A határozat mellékletének II.11. pontja tartalmazza azt a feladatot, hogy az Európai Unió és az Európai Tanács ajánlásainak és normáinak megfelelően el kell készíteni a fogyatékos személyeket ellátó, nagy létszámú bentlakásos intézmények átalakításának hazai ütemtervét és a kivitelezés költséghatékonyságának elemzését tartalmazó irányelveket, különös tekintettel a felszabaduló épületek újrahasznosítására, a szükséges átalakításokra, a szolgáltatások feltételeinek javítására és bővítésére, a gondozási módszerek korszerűsítésére.
Az intézményrendszer átalakításáról a Szociális és Munkaügyi Minisztérium megbízásából két hatástanulmány született.6 
A miniszter tájékoztatott arról is, hogy a fogyatékos személyeket ellátó nagy létszámú szociális intézmények lakóotthonokba, illetve a magas támogatási szükségletű fogyatékos személyek esetén 40-50 fős közösségi lakhatást nyújtó intézményekbe történő kitagolása összetett probléma, mivel a feladat megoldása a fogyatékos személyek és hozzátartozóik az intézmények fenntartói és az állami irányítás együttes és azonos érdekű cselekvését igényli. 
A Fejér Megyei Közgyűlés elnöke részletes válaszában először arról tájékoztatott, hogy a Fejér Megyei Önkormányzat csakúgy, mint korábban, most is megtesz mindent annak érdekében, hogy az önkormányzat Polgárdi-Tekerespuszta székhelyű Integrált Szociális Intézményének Székesfehérvár, Erzsébet út 28. szám alatti kihelyezett részlege (továbbiakban: Telephely) ellátottjainak életkörülményei megfelelőek legyenek. Jogaik ne sérüljenek, a személyi és tárgyi feltételek teljes körűen megvalósuljanak, valamint a telephely kiváltása révén a lakók a lehető legmagasabb színvonalú ellátást kaphassák meg. 
A megtett intézkedésekkel összefüggésben a közgyűlés elnöke rögzítette, módosítani kívánják az intézmény alapító okiratát. A tervezett módosítás értelmében az Intézmény Telephelyét az alapító okiratból törlik, ezzel párhuzamosan a lakók kiköltöztetése legkésőbb 2009. december 31. napjával megtörténik, oly módon, hogy megfelelő idő álljon rendelkezésre a lakók felkészítésére és kiköltözésére. 
Fenti lépések megtételét a Közgyűlés az elnök hivatkozása szerint azért tartotta szükségesnek és indokoltnak, mert a Telephely további fenntartása és az ott lakók életkörülményeinek biztosítása hosszú távon nem biztosítható. Fejér Megye Közgyűlése 388/2008. (XII.8.) K.h.sz. számú határozatával elfogadta az Intézmény 2009. január 1. napjától 2012. december 31. napjáig terjedő időszakra vonatkozó intézkedési tervét. 
Álláspontja szerint a fentiekben kifejtettekre, valamint az épület állagára, illetve a szobák nagyságára, és elrendezése figyelemmel még pályázati úton sincs lehetőség arra (tekintettel ilyen pályázatok hiányára), hogy a Közgyűlés a jogszabályban előírt tárgyi feltételeket megvalósítsa és ez által a Telephely a Fot. rendelkezéseinek hosszú távon megfeleljen.
A Közgyűlés elnöke hivatkozott arra is, hogy a megyei önkormányzat, mint fenntartó saját – szűkös – forrásaiból képtelen arra, hogy a Telephelyet felújítsa, rendszeresen karbantartsa, fenntartsa, illetőleg működtesse, de törekednek a Fot. rendelkezésinek fokozatos ám folyamatos megvalósítására.
Tájékoztatása során kitért arra is, hogy a fenntartó a szakhatóságokkal és az Intézmény igazgatójával folyamatosan együttműködve 2009. június 2. napján arra a közös álláspontra jutottak, hogy a kihelyezett részleg működését belátható időn belül fel kell függeszteni, oly módon, hogy az ellátottak további elhelyezését elsősorban a Polgárdi-Tekerespusztán, illetve az Intézmény más fogyatékos személyeket ellátó létesítményeiben oldja meg a fenntartó.
A telephely kiváltással összefüggésben a Közgyűlés elnöke értesített, hogy az integrált intézmény igazgatója tájékoztatta az ellátottakat, és az ott dolgozókat a várható változásokról, továbbá gondoskodott az ellátottak, valamint a dolgozók felkészítéséről. Az intézmény szakmai csoportja hivatkozása szerint, folyamatosan lehetőséget biztosít arra, hogy az ellátottak elmondhassák, milyen elképzeléseik elvárásaik, szorongásaik vannak a költözéssel kapcsolatosan. Ezen beszélgetések alkalmával minden ellátott elmondhatta, hogy miben kér segítséget, és mi az, amit önállóan kíván elintézni. A szakmai csoport tagjai a segítő beszélgetésekről feljegyzéseket készítettek, és ezeket az integrált intézmény igazgatójával, valamint a dolgozókkal közösen értékelték. Ennek eredményéről írásban folyamatosan tájékoztatták a fenntartót is. 
Megkeresésemben külön tájékoztatást kértem és kaptam a Közgyűlés elnökétől az Érdekképviseleti Fórum működéséről, miszerint különös jelentőséget tulajdonítanak annak, hogy a Fórum zavartalanul működjön. 
Az érdekképviseleti szerv működésének vizsgálatát követően a Közgyűlés elnöke tájékoztatott, hogy a fenntartó részéről végzett helyszíni ellenőrzés során az érdekképviseleti fórum tagjai semmilyen módon nem jeleztek – sem az ellenőrzésében részt vevők, sem az intézményvezető felé – a fórum működésében rejlő problémákat. Az érdekképviseleti fórum elnöki tisztségét betöltő intézményi dolgozó, a működési problémák megszüntetése érdekében ülést nem hívott össze. 
A vizsgálat során tett ismételt megkeresésemre a Közgyűlés elnöke tájékoztatott arról is, hogy a közelmúltban sem volt, és jelenleg sincs olyan pályázati lehetőség, amely a telephely teljes körű felújítására lehetősséget teremtene. A fenntartó önkormányzat erre saját pénzügyi forrással nem rendelkezik. Az egyre csökkenő normatívák mellett már az alapvető ellátás költségei fedezetének a kigazdálkodása is komoly erőfeszítést jelent, így karbantartásra, felújításra az önkormányzatnak egyáltalán nincs lehetősége. A Telephelyen kialakult helyzetre azonban sürgősen megoldást kellett találni. Tekintettel arra, hogy a felújítás pénzügyi forrás hiánya miatt nem lehetséges, az egyetlen megoldás a telephely kiváltása maradt. 
A lakók Székesfehérváron történő további elhelyezésével kapcsolatosan tájékoztatást kaptam arról is, hogy a Fejér Megyei Önkormányzatnak szociális bérlakásai nincsenek, így ezen a módon nem tudja támogatni a telephely kiváltásával érintett lakókat. A fenntartó önkormányzat, és az integrált intézmény vezetője azonban mindent megtesz annak érdekében, hogy az érintett ellátottak jogai és érdekei ne sérüljenek.
Az intézmény vezetője felvette a kapcsolatot Székesfehérvár MJ Város Önkormányzatával, és így lehetővé vált, hogy három ellátott a telephely közvetlen közelében, a városi önkormányzat fenntartásában működő „Viktória” rehabilitációs lakóotthonba adja be elhelyezési kérelmét. Egy lakó pedig az eredményes rehabilitáció következtében alkalmassá vált az önálló életre. Ezért számára – a törvényes képviselővel egyeztetve – az albérlet és a munkahely keresésében nyújtottak támogatást az intézmény munkatársai. A válaszlevél szerint valamennyi lakó számára lehetővé tették továbbá, hogy az integrált intézmény székhelyét és telephelyeit végiglátogassák, és ezt követően döntsenek arról, hogy az intézményen belül hol kívánnak tovább élni. 
A tájékoztatás kitért arra is, hogy a Tekerespusztai intézményben, az élettársak együtt történő elhelyezése a körültekintő szervező munka következtében megoldhatóvá vált. Utalt továbbá arra is, hogy intézményvezető és munkatársai valamennyi lakóval ismételten elbeszélgettek, igyekeztek lehetőséget teremteni számukra problémáik feltárására, illetve azok személyre szabott megoldására is.
Végezetül arról kaptam tájékoztatást, hogy a fenntartó – az elképzeléseknek megfelelően – 263/2009. (IX. 24.) számú K.h.sz. alatti határozatában döntött az Intézmény Székesfehérvár, Erzsébet u. 28. szám alatti telephelyének kiváltásáról valamint részletesen határozott annak megvalósításáról is. A döntést a közgyűlés illetékes bizottsága, a Szociális Bizottság is támogatta.
Az Esélyek Háza Fejér Megyei Esélyegyenlőségi Irodájának igazgatója a megkeresésemben feltett kérdésre adott válaszában az alábbiak szerint fejtette ki szakmai álláspontját: „2009 júliusában a Fejér Megyei Önkormányzat Integrált Szociális Intézmény Polgárdi-Tekerespuszta Székesfehérvár Kihelyezett Intézményének 6 lakója felkereste az Esélyek Háza Fogyatékosügyi tanácsadását, hogy segítséget kérjen problémáik megoldásához. Javasoltam: lakóotthon létrehozásának kérését, vagy szociális bérlakás esetleg albérletbe való költözést.
A lakók nagy része több mint 15 éve lakik a Kihelyezett Részlegben, közel 50%-nak nincs hozzátartozója, állami gondozásban nőttek fel. Ezt az intézményt tekintik otthonuknak. Az intézményben folyó pedagógiai munka /egyéni fejlesztés/ eredményeként nem kérnek segítséget gondozóiktól saját ügyeik intézéséhez. Ismerik a várost, önállóan közlekednek, intézik saját ügyeiket. Pl. visszajelzéseink vannak, hogy a Munkaügyi Központban jelentkeztek álláskeresésre. A városban élnek barátaik, ismerőseik. Gyakran vállalnak szabad idejükben alkalmi munkát. Ha egészségügyi problémájuk van a háziorvosi és szakorvosi rendelőkbe is kíséret nélkül mennek. Egyedül vásárolnak és bankszámlájukat is segítség nélkül kezelik. Az itt élő lakók magas fokú önérvényesítő tulajdonságokkal rendelkeznek. 
A kihelyezett részlegben kézimunka szakkör működik, melynek vezetését egy idős iparművész hölgy vállalta el térítésmentesen. A szakkör munkái országos kiállításokon is díjakat nyertek, a lakók és a szakkörvezető örömére. Az elköltözéssel a szakkör sem tudna tovább működni, az idős szakkörvezető nem vállalná a kiutazást.
Az anyaintézménybe való visszahelyezéssel sérülne társadalmi integrációjuk, az intézmény elhagyásához nem mindig áll rendelkezésre közlekedési eszköz /nincs buszjárat/ Polgárdi 4km-re van az Intézettől. Egy halmozottan sérült ember /mozgáskorlátozott és értelmi sérült/ Fehérváron könnyen közlekedik, az országúton már kevésbé. A lakók többsége saját bútorral, használati tárgyakkal /televízió, magnó/ rendelkezik, ezektől a tárgyaktól megválni nem akarnak. Ragaszkodnak élettársukhoz és a "páros szobához" amelyben Fehérváron éltek.
A lakók rendszeresen részt vesznek az Esélyek Háza rendezvényein: Esélyegyenlőségi Nap, Tó-ölelés, Tárlatlátogatás a Deák- képtárban, tolerancia napokon beszélnek életükről, terveikről, kedvelt szórakozásaikról és munkájukról. Szerepelnek a Fehérvári Vígasságokon, és a sport rendezvényeken.” 
Az igazgató válaszlevelében kifejtette, hogy véleménye szerint a Tekerespusztára történő visszahelyezés a lakók leépülését eredményezné.

A bicskei telephely tekintetében
Vizsgálatomnak a bicskei telephelyet érintő részében megkereséssel fordultam a Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatalához. Azt kérve, hogy a panaszban foglaltakat – miszerint a fenntartó nem küld számlát a gondnokok részére az egyéni gyógyszerköltség térítésről; nagyon kevesen vehetnek részt rehabilitációs jellegű munkában; a mosdók és a mellékhelyiségek állapota borzalmas: áll az ürülék és a vizelet a kövezeten; a személyzet létszáma kevés és türelmetlenek az ellátottakkal szemben; az ellátottak nem kapnak elegendő ételt, ezért éhesek – helyszíni vizsgálatuk során ellenőrizzék.
Arra vonatkozóan is tájékoztatást kértem, hogy a bicskei telephelyen hány fő ellátott él és közülük hányan dolgoznak munka-rehabilitáció, és hányan fejlesztő-felkészítő foglalkoztatásban. Továbbá kértem, hogy tájékoztassanak az érdekképviseleti fórum működésével kapcsolatosan is.
Megkeresésemre adott válaszában a Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatalának hivatalvezetője az alábbiakról tájékoztatott:
A tárgyi feltételek:
A telephely vonatkozásában az 1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet (Rendelet) által előírt tárgyi feltételek biztosítottak. Az intézmény területén az akadálymentes közlekedésre lehetőség van, az épületekbe való bejutás szintén akadálymentes. A tetőtér beépítésű épület esetén a szintek között nem megoldott az akadálymentes közlekedés, azonban az emeleti szinten csupán 10-12 fő van elhelyezve. A bútorzat, a berendezési és felszerelési tárgyak megfelelőek. A lakók részben saját bútoraikat, részben intézményi bútorokat használnak. Az ellátottak 1-2-3-4 ágyas szobákban vannak elhelyezve. A jogszabályban előírt személyenkénti 6 m2 lakóterület biztosított. Az intézményben a Rendeletben előírt kötelező helyiségek megtalálhatóak. Az intézményben biztosított a 10 ellátottankénti illemhely, és a zuhanyzó/fürdőkád. Az intézmény bejárásakor a helyiségek (szobák, mellékhelyiségek) rendezettek, tiszták voltak. Több helyen folyamatban volt az illemhelyek takarítása, volt ahol már másodszor történt a takarítás. A takarítónők 8 órás munkarendben dolgoznak, elmondásuk szerint naponta négyszer, ötször takarítják a mellékhelyiségeket, illetve szükség szerint. Az intézményben részlegenként 2 főt, összesen 8 fő takarítónőt alkalmaznak.
A személyi feltételek:
A személyi létszám csak részben felel meg a Rendelet 2. számú mellékletében meghatározott előírásoknak. A Szociális és Gyámhivatal megállapította, hogy a fenntartó, illetőleg az intézmény a 2008. évi ellenőrzés során tett felhívásnak, illetőleg a fenntartó által készített intézkedési tervben foglaltaknak megfelelően a biztonságos működés megteremtése érdekében az ápoló, gondozói munkakörben foglalkoztatottak számát optimalizálta.
Szociális, mentálhigiénés munkakörre az előírt létszám 3.5 fő, ehhez képest a meglévő létszám 2 fő, melyből egy nem szakképzett. Mozgásterapeuta munkakörre az előírt létszám 2.5 fő, ehhez képest 1 mozgásterapeuta dolgozik a telephelyen. Foglalkoztatás szervező munkakörre 3.5 fő az előírt, és 2 fő a meglévő létszám. Szabadidő szervező munkakörre pedig 2.5 fő az előírt, míg 1 fő a meglévő létszám.
Az intézményen belüli foglalkoztatás:
A telephelyen az intézmény munka-rehabilitációs szociális foglalkoztatást szervez 29 fő részére. Az ERFO Kft. korábban fejlesztő-felkészítő szociális foglalkoztatást szervezett, azonban ezen foglalkoztatás 2008. évben megszűnt. A munka rehabilitációs foglalkoztatás megszervezésére, koordinálására – az előírásoknak megfelelően – 2 fő segítőt alkalmaznak. A munka rehabilitációs foglalkoztatás keretén belül például parkgondozást, egyéb kisegítői feladatokat, egyéb fa-, parafagyártás tevékenységet is végeznek.
A megkérdezett ellátott elmondta, hogy a napi szintű foglalkozásokra sem megy el, jobban szeret pihenni, dvd-t nézni.
A Szociális és Gyámhivatal álláspontja szerint az intézményben jól működő foglalkozásokat szerveznek, minden ellátott számára nyitva áll a lehetőség, hogy részt vegyen rajta. Tény, hogy a munka rehabilitációs szociális foglalkoztatásban foglalkoztatottak száma viszonylag kevés, azonban az intézmény teljesítőképessége korlátozott, ezen foglalkoztatási forma biztosítása pedig nem kötelező feladata.
A telephelyen szervezett étkeztetés:
A telephelyen napi 3 étkezést biztosítanak. Az intézmény által bemutatott, s átadott étlap alapján az étrend változatos. Az ellátottakkal folytatott interjú alapján megállapítható, hogy a megkérdezettek elégedettek az étel minőségével és mennyiségével. Sem az ÁNTSZ, sem a Módszertani Intézmény nem tett észrevételt az ételek tápanyagtartalmát illetően.
Az ellátotti jogok érvényesülése:
A telephelyen az Érdekképviseleti Fórum – a jogszabályban meghatározott összetételben – működik. Lakógyűlést rendszeresen (általában havonta egy alkalommal) szerveznek. A megkérdezett ellátottak mindegyike tisztában volt ezzel. A Szociális és Gyámhivatal álláspontja szerint a telephelyen gondoskodnak a lakók tájékoztatásáról. Az ellátott jogi képviselő minden hó első hétfőjén tart fogadó órát a telephelyen. Az ellátott jogi képviselőhöz 9 esetben fordultak panasszal, ebből 5 esetben a teára panaszkodtak, két esetben nehezményezték, hogy nincs vagy nagyon kevés a gyümölcs, és kétszer panaszolták, hogy a leves nem elég tartalmas és az adag kicsi. Az elhelyezéssel kapcsolatban egy ellátott kereste meg, ő közös szobát szeretett volna a társával, és a következő hónapban kérését teljesítették.
A gyógyszerköltségek elszámolása:
Az integrált intézményben a gyógyszerköltségek elszámolása ugyanazon elv alapján történik. Az egyéni gyógyszerköltségről napra készen, ellátottanként vezetik a nyilvántartást.
Havonta küldenek egy ún. fizetési felkérést az ellátottnak (feltéve, hogy cselekvőképes) vagy a törvényes képviselőjének a fizetendő gyógyszerköltségről, továbbá ennek megalapozására küldenek egy másolatot az egyéni gyógyszer felhasználási nyilvántartó és elszámoló lapból, melyet az ellátott is aláír.
Sem a térítési díjról, sem a gyógyszerköltségről nem állítanak ki számlát az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény alapján.
A gyógyszerköltségről egyrészt azért nem állítanak ki számlát, mert álláspontjuk szerint továbbszámlázásnak minősül, másrészről pedig azért, mert a gyógyszer biztosítása az intézmény egyik szolgáltatása. Az Áfa tv. 165. § (1) bekezdése alapján mentesül a számla kibocsátási kötelezettség alól az, aki mentes az adó alól. Az Áfa t. 85. § (1) bek. f) pontja értelmében mentes az adó alól az a szolgáltatásnyújtás és az ahhoz szorosan kapcsolódó termékértékesítés, melyet szociális ellátás keretében közszolgáltató – ilyen minőségben – teljesít.
A telephelyvezető tájékoztatása szerint a városi gyámhivatallal egyeztetett, és elegendő a gondnoknak a befizetést igazoló iratot, illetve az egyéni nyilvántartó lapot bemutatni, illetve csatolni az elszámoláshoz.

III. Az ügy érdeme tekintetében
1. A székesfehérvári telephely működésével kapcsolatos előző jelentésben foglaltak rövid ismertetése7
A telephely korábbi vizsgálata idején a Szociális és Gyámhivatal az éves ellenőrzése alkalmával megállapította, hogy a székesfehérvári részleg épületének felújítása elengedhetetlen. Emellett a hivatal helyszíni vizsgálatot végző munkatársai kiemelték azt is, hogy a székesfehérvári telephelyen gondozott fogyatékos személyek kedvezőtlenebb helyzetbe kerülnének, ha Polgárdi-Tekerespusztára helyeznék át őket. Mivel a Szociális és Gyámhivatal szakmai szempontból nem támogatta a székesfehérvári részleg megszüntetését, a Közgyűlés akkori elnöke személyesen vizsgálatot folytatott a telephelyen. A vizsgálat alapján megállapította, hogy a részleg lakóinak Polgárdi-Tekerespusztára történő költöztetése szakmai visszalépést jelentene, ezért a telephely megszüntetése lekerült a Fejér Megyei Közgyűlés 2006. februári napirendjéről. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa jelentésében rámutatott arra, hogy a székesfehérvári telephely az ellátást igénybe vevők társadalomba történő beilleszkedését, önálló életvezetését megfelelően támogatja és a lehetséges eszközökkel segíti. Az évek óta megszokott és az ellátottak számára megfelelő városi környezetből való kiemelés nem szolgálná az ellátottak rehabilitációját, sőt számos hátrányt hordoz magában, valamint visszalépést jelentene az eddig elért eredményekhez képest. A feltárt hiányosságokra figyelemmel 2006 márciusában felkérte a Fejér Megyei Közgyűlés elnökét arra, hogy intézkedjen a telephelyen található épület állagának javításáról, a vizesblokkok kifogásolt állapotának mielőbbi megszüntetéséről.
A Közgyűlés elnöke 2006 májusában arról tájékoztatta az ombudsmant, hogy a 2006. évi költségvetésben a székesfehérvári részleg felújításával forrás hiány miatt nem számoltak. Válaszában úgy fogalmazott, hogy a körülmények jelentősebb javítására legkorábban 2007. évben kerülhet sor.

2. A székesfehérvári telephely utóvizsgálata és a bicskei telephely vizsgálata során tapasztaltak
A vizsgált időszakban hatályos Szoctv. 88. § (1) bekezdés a) pontja szerint a megyei és a fővárosi önkormányzat (a továbbiakban: megyei önkormányzat) köteles gondoskodni azoknak a szakosított ellátásoknak a megszervezéséről, amelyek biztosítására e törvény alapján a települési önkormányzat nem köteles. A Szoctv. 92/A. § (3) bekezdése értelmében a fenntartó köteles biztosítani a szociális intézmény folyamatos működésének feltételeit.
A Szoctv. 94/E. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézményi ellátást igénybe vevő ellátottnak joga van szociális helyzetére, egészségi és mentális állapotára tekintettel a szociális intézmény által biztosított teljes körű ellátásra, valamint egyéni szükségletei, speciális helyzete vagy állapota alapján az egyéni ellátás, szolgáltatás igénybevételére. Az alapszolgáltatásban részesülő számára az igénybe vett ellátáshoz kapcsolódó, az e törvényben meghatározott általános vagy speciális jogokat is biztosítani kell.
A Szoctv. 94/E. § (4) bekezdése értelmében a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény az általa biztosított szolgáltatást olyan módon végzi, hogy figyelemmel legyen az ellátást igénybe vevőket megillető alkotmányos jogok maradéktalan és teljes körű tiszteletben tartására, különös figyelemmel a) az élethez, emberi méltósághoz, b) a testi épséghez, c) a testi-lelki egészséghez való jogra.
A Szoctv. 94/F. § (2) bekezdése alapján a fogyatékos személyek jogainak érvényesülése érdekében figyelemmel kell lenni különösen: 
a) az akadálymentes környezet biztosítására,
b) az információkhoz, az ellátottat érintő legfontosabb adatokhoz való hozzáférés biztosítására,
c) a képességek, készségek fejlesztésére, illetve az állapotfenntartás vagy -javítás lehetőségeinek megteremtésére,
d) az önrendelkezés elvére, a fogyatékos személy életvitelével kapcsolatos döntéseinek tiszteletben tartására,
e) társadalmi integrációjukhoz való jogra, más személyekkel történő kapcsolat létesítésére, kapcsolattartásra, valamint intézmények, szolgáltatások igénybevételére, elérésére.
A már hivatkozott jelentésében a biztos jelzéssel élt a fenntartó felé, és ajánlást tett a Fejér Megyei Közgyűlés elnökének. A Szociális és Gyámhivatal 2006 februárját követően tartott éves ellenőrzései során pedig több alkalommal is megállapította, hogy az Intézmény általuk vizsgált, székesfehérvári telephelyén csak részben biztosítottak a jogszabály által előírt tárgyi feltételek. 
A mostani helyszíni vizsgálat során azonban munkatársaim azt tapasztalták, hogy sem az épület, sem a fürdőszobák és mellékhelyiségek felújítása nem történt meg. A fenntartó 2006. év óta nem tett eleget törvényi kötelezettségének, nem biztosította teljes körűen az intézmény működésének feltételeit, nem került sor sem az épület mellékhelyiségeinek felújítására, sem pedig az ellátottak egészségi és mozgásállapotának megfelelő szintű akadálymentesítésére.
Mindezekre tekintettel – az előző években is lefolytatott vizsgálatok tapasztalatainak figyelembevételével – megállapítom, hogy a fenntartó a lakók emberi méltósághoz való jogával összefüggésben visszásságot okozott azzal, hogy az évek óta ismert és elhúzódó hiányosságokat nem orvosolta, a tárgyi feltételek javítását célzó érdemi intézkedéseket elmulasztotta.
Az Alkotmánybíróság 64/1991. (XII. 17.) AB határozatban hangsúlyozta, hogy: „Az emberi méltósághoz való jog azt jelenti, hogy van az egyén autonómiájának, önrendelkezésének egy olyan, mindenki más rendelkezése alól kivont magja, amelynél fogva – a klasszikus megfogalmazás szerint – az ember alany marad, s nem válhat eszközzé vagy tárggyá. A méltósághoz való jognak ez a felfogása különbözteti meg az embert a jogi személyektől, amelyek teljesen szabályozás alá vonhatók, nincs „érinthetetlen” lényegük. A méltóság az emberi élettel eleve együttjáró minőség, amely oszthatatlan és korlátozhatatlan, s ezért minden emberre nézve egyenlő. Az egyenlő méltósághoz való jog az élethez való joggal egységben azt biztosítja, hogy ne lehessen emberi életek értéke között jogilag különbséget tenni. Emberi méltósága és élete mindenkinek érinthetetlen, aki ember, függetlenül fizikai és szellemi fejlettségétől, illetve állapotától, és attól is, hogy emberi lehetőségéből mennyit valósított meg, és miért annyit. Egyetlen ember élethez való jogáról sem beszélhetünk úgy, hogy ne értenénk bele az élethez és méltósághoz való alanyi jogát. Az államnak az élethez való jogot biztosító kötelezettségei csupán ehhez járulnak, de a szubjektív jogot nem pótolják, s anélkül, tehát csak önmagukban, az élő emberekre nézve értelmetlenek is.”
Az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdése értelmében „a Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.” Ezzel kapcsolatosan az Alkotmánybíróság kifejtette, hogy „a különböző társadalmi csoportok esélyeinek egyenlőségét nem egy-egy jogszabály, vagy állami intézkedés, hanem jogszabályok és állami intézkedések rendszere révén lehet biztosítani, illetve az állam ilyen módon járulhat hozzá az esélyegyenlőség megteremtéséhez, vagy legalábbis az egyenlőtlenségek csökkentéséhez.” (652/G/1994. AB határozat)
Ugyanakkor az 1998. évi XXVI. törvény (Fot.) Preambuluma rögzíti, hogy a fogyatékos emberek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik a mindenkit megillető jogokkal és lehetőségekkel csak jelentős nehézségek árán vagy egyáltalán nem képesek élni, ezért a fogyatékos emberek hátrányainak enyhítése, esélyegyenlőségük megalapozása, illetve a társadalom szemléletmódjának alakítása érdekében az Országgyűlés megalkotta a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló törvényt, melynek alapelvei között szerepel többek között, hogy
– „az államnak, a társadalom szervezeteinek és tagjainak oly módon kell tevékenységüket végezni, hogy az ne okozhasson olyan károsodást, amely fogyatékosság kialakulásához vezet, illetve olyan körülményeket kell létrehozni, amelyben a fogyatékos emberek képesek lesznek teljesebb életre és a fogyatékosságukból fakadó terheik csökkenthetőek.” [2. § (1)]
– „a fogyatékos személyeket érintő döntések során tekintettel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a társadalom és a helyi közösség egyenrangú tagjai, ezért meg kell teremteni azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik számukra a társadalmi életben való részvételt.” [2. § (4)]
– „a fogyatékos személynek joga van a számára akadálymentes, továbbá érzékelhető és biztonságos épített környezetre. [5. § (1) ]
– „az (1) bekezdésben foglalt jog vonatkozik különösen a közlekedéssel és az épített környezettel kapcsolatos tájékozódási lehetőségekre. [5. § (1)(2)]

3. A foglalkoztatás, a mentálhigiénés ellátás és a társadalmi integráció érvényesülése szempontjából
A Szoctv. az ápolást, gondozást nyújtó intézményekkel kapcsolatosan a 70. § (3) bekezdésében leszögezi, hogy „A nagykorú fogyatékos személy intézményi ellátását úgy kell megszervezni, hogy számára az állapotának megfelelő önállóság, döntési lehetőség biztosított legyen. A fogyatékos személy részére biztosítani kell – a fogyatékosságának megfelelő – szinten tartó, képességfejlesztő foglalkoztatást, továbbá sport- és szabadidős tevékenység végzését is.”
A Szoctv. 94/F. § (2) bekezdése értelmében a fogyatékos személyek jogainak érvényesülése érdekében figyelemmel kell lenni többek között a képességek, készségek fejlesztésére, illetve az állapotfenntartás vagy -javítás lehetőségeinek megteremtésére, valamint a társadalmi integrációjukhoz való jogra, más személyekkel történő kapcsolat létesítésére, kapcsolattartásra, valamint intézmények, szolgáltatások igénybevételére, elérésére.
A személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatait és működésük feltételeit meghatározó SzCsM rendelet 68. § (3) bekezdésében foglaltak szerint a rehabilitációs intézmény feladata az intézményi ellátást igénybe vevő önálló életvezetési képességének kialakítása, illetve helyreállítása, fejlesztése, továbbá a társadalomba történő be-illetve visszailleszkedésének támogatása és az utógondozás megszervezése.
A (4) bekezdés szerint a rehabilitációs intézményt úgy kell kialakítani, hogy képzés és foglalkoztatás céljára szolgáló helyiségek alapterülete legalább kétszerese legyen az ellátást igénybe vevő személyek elhelyezésére szolgáló lakóterület alapterületének.
70.§ (1) bekezdés értelmében a rehabilitációs intézmény a komplex rehabilitációs tevékenység részeként az ellátást igénybe vevők életkora, mentális állapota és egészségügyi állapota szerint, a személyre szabott rehabilitációs programnak megfelelően 
a) iskolarendszer, iskolarendszeren kívüli vagy tanfolyami oktatást, képzést nyújt, valamint szervezi az ezekhez történő hozzájutást, különös tekintettel az integrált oktatás lehetőségének biztosítását
b) tematikus foglalkozásokat, szocioterápiás eljárásokat, szocializációs programokat szervez,
c) munkavégzési célú foglalkoztatást, 
d) szabadidős, kulturális és közösségi programokat biztosít, illetve szervez,
e) folyamatosan biztosítja az egyénre koncentráló szociális, pszichés és mentális segítséget.
A hivatkozott rendelet értelmében a bentlakásos intézmény feladatkörében köteles gondoskodni az ellátást igénybe vevő mentálhigiénés ellátásáról. Ennek keretében biztosítja többek között az ellátottak családi és társadalmi kapcsolatai fenntartásának feltételeit. A bentlakásos intézménynek mindent meg kell tennie az ellátást igénybe vevő testi-lelki aktivitása fenntartásának, megőrzésének érdekében, amely véleményem szerint magában foglalja a városi környezethez szocializálódott, foglakoztatásban résztvevő, társas kapcsolatban élő lakók megszokott személyi és tárgyi környezetben való maradásának (lakhatásának) a megoldása iránti törekvést is. 
Álláspontom szerint a megfelelő mentálhigiénés ellátás, szabadidős tevékenység, fejlesztés és foglalkoztatás egyik alapja a Rendeletben előírt szakmai létszám biztosítása. A bicskei telephelyen az ezen munkakörök tekintetében előírt létszám egy esetben sem biztosított.
A bicskei telephelyen továbbá 175 fő ellátott közül mindössze 29-en dolgoznak a Szoctv. 99/B. § – 99/E. §-okban biztosított, a szociális intézményen belüli foglalkoztatás keretében. Megjegyzendő, hogy mind a 29 fő ellátott megállapodás alapján létrejött munka-rehabilitáció keretében dolgozik. A fejlesztő-felkészítő foglalkoztatás ezzel szemben munkaszerződésen alapul, azonban sajnos ez a foglalkoztatási forma Bicskén nem biztosított.
A székesfehérvári telephely tekintetében a foglalkozatás kérdéskörét érintően, vizsgálatom során megállapítottam, hogy az intézmény tervezett bezárása miatt a lakókat korábban foglalkoztató szervezet és az intézmény között szerződéskötés 2009. évre vonatkozóan nem történt. Ez a körülmény a lakókat mind érzelmileg, mind anyagilag megviselte.8
Az új Országos Fogyatékosügyi Programról szóló 10/2006. (II. 16.) OGY határozat meghatározza többek között az integráció elvét, a normalizáció elvét, a rehabilitáció elvét, az egyenlő esélyű hozzáférés elvét, és a „semmit rólunk nélkülünk” elvét. Az új OFP értelmében:
„Az integráció elve feltételezi, hogy a fogyatékos emberek a mindennapi folyamatokban (…) kapcsolatot létesíthetnek és tarthatnak fenn más emberekkel, valamint a társadalmi és gazdasági intézmények legszélesebb körével. (…) Minden, a társadalmi kapcsolatok megszakításához és a kirekesztéshez vezető lépés elkerülendő és – indokolt esetben – szankcionálandó. Minden indokolatlanul szegregáló intézkedés, szakmai elv felülvizsgálatra szorul.
A normalizáció elve alapján a fogyatékos személy számára a társadalom más tagjaival azonos életminták és hétköznapi életfeltételek válnak elérhetővé. Úgy kell tehát a körülményeket kialakítani, hogy azok a társadalom megszokott feltételeinek és életmódjának a lehető legteljesebb mértékben megfeleljenek.
A rehabilitáció elvének megfelelően a fogyatékos embereket képessé kell tenni arra, hogy érdemi erőfeszítéseket tehessenek állapotuk és képességeik javítására, vagy azok romlásának megállítására, lassítására.(…)
Az egyenlő esélyű hozzáférés elve azt jelenti, hogy a fogyatékos emberek a többségi társadalom tagjaival azonos minőségben és mennyiségben tudják igénybe venni a közszolgáltatásokat.”
Ugyancsak jelentős szempont, hogy az ENSZ Egyezmény 27. cikke értelmében:
„A részes államok elismerik a fogyatékossággal élő személyek munkavállaláshoz való jogát, másokkal azonos alapon; ez magában foglalja egy, a fogyatékossággal élő személyek számára nyitott, befogadó és hozzáférhető munkaerő-piacon szabadon választott és elfogadott munka révén nyerhető megélhetés lehetőségének jogát. A részes államok védik és segítik a munkához való jog érvényesülését (…)”
Továbbá a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv értelmében:
„99/B. § (1) Az intézményi jogviszonyban álló személy intézményen belüli foglalkoztatása az intézmény szakmai programja alapján, az egyéni gondozási, fejlesztési, illetve rehabilitációs tervben foglaltak szerint, az ellátott meglévő képességeire építve, korának, fizikai és mentális állapotának megfelelően munka-rehabilitáció vagy fejlesztő-felkészítő foglalkoztatás keretében biztosítható (a továbbiakban együtt: szociális foglalkoztatás).
99/D. § (1) A munka-rehabilitáció célja a szociális intézményben ellátott személy munkakészségének, valamint testi és szellemi képességeinek munkavégzéssel történő megőrzése, illetve fejlesztése, továbbá a fejlesztő-felkészítő foglalkoztatásra való felkészítés.
99/E. § (1) A fejlesztő-felkészítő foglalkoztatás célja a szociális intézményben ellátott személy számára munkafolyamatok betanítása és foglalkoztatása révén az önálló munkavégző képesség kialakítása, helyreállítása, fejlesztése, valamint az ellátott felkészítése védett munka keretében, illetve a nyílt munkaerőpiacon történő önálló munkavégzésre.”
Az a tény, hogy Tekerespusztára, illetve más hasonló adottságú nagyintézménybe költözőket szegregáltan, a társadalom „ép” tagjaitól elkülönítetten helyezik el, azt is jelenti egyben, hogy kirekesztődnek a védett foglalkoztatás, valamint a nyílt munkaerőpiacon történő foglalkoztatás lehetőségéből. Ez pedig megkérdőjelezi a szociális foglalkoztatás célját, mely szerint a munka-rehabilitáció – többek között – a fejlesztő-felkészítő foglalkoztatásra való felkészítés, míg ez utóbbi pedig az ellátott felkészítése a védett munka keretében, illetve a nyílt munkaerőpiacon történő önálló munkavégzésre.
Mindebből következően megállapítom, hogy a bicskei telephelyen a szociális intézményen belüli foglalkoztatás, illetve annak hiányában a védett, illetve nyílt munkaerőpiaci foglalkoztatás elősegítésének elmulasztása a munkához való joggal összefüggésben alkotmányos  visszásságot okoz.
Amint a fentiekben már jeleztem, a megfelelő mentálhigiénés ellátás, szabadidős tevékenység és fejlesztés egyik alapja a Rendeletben előírt szakmai létszám biztosítása. A bicskei telephelyen a szociális, mentálhigiénés munkakörre előírt 3.5 fős létszámhoz képest a meglévő létszám 2 fő, melyből egy fő nem szakképzett. Mozgásterapeuta munkakörre az előírt létszám 2.5 fő, azonban csupán 1 mozgásterapeuta dolgozik a telephelyen. Foglalkoztatás szervező munkakörre 3.5 fő az előírt, és 2 fő a meglévő létszám. Szabadidő szervező munkakörre pedig 2.5 fő az előírt, míg 1 fő a meglévő létszám.
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a bicskei telephelyen a szociális, mentálhigiénés, a mozgásterapeuta, a foglalkoztatás szervező és a szabadidő szervező munkakörökben dolgozók létszáma nem felel meg a jogszabályi követelményeknek, ami az ellátottaknak az Alkotmányban biztosított, szociális biztonsághoz való jogával összefüggő sérelem bekövetkeztének közvetlen veszélyét idézi elő és tartja fenn.

Érdekképviselet megvalósulása tekintetében:
A Szoctv. részletes eligazítást ad az érdekképviseleti fórum összeállítását, feladatait és működését illetően. A Szoctv. 99. § (1) bekezdése szerint: A bentlakásos intézmény fenntartója köteles meghatározni az intézményi jogviszonyban állók és az ellátásra jogosultak érdekvédelmét szolgáló fórum (a továbbiakban: érdekképviseleti fórum) megalakításának és tevékenységének szabályait.
A székesfehérvári telephelyen lakók érdekvédelmének, így különösen az érdekképviseleti fórum működésének vizsgálata során megállapítottam, hogy ellentétben a regionális szociális és gyámhivatal által 2009. első félévében lefolytatott vizsgálati jelentésben foglaltakkal, az érdekképviseleti fórum a székesfehérvári telephelyen 2008 júniusa óta érdemben nem működött. 
A fórum 2008. június 27. napján ült össze utoljára, ekkor azonban még az otthonban lakók mindennapjait érintő problémákon túl nem szerepelt napirenden a kihelyezett részleg bezárásának a kérdése. A kihelyezett részleg bezárásával, a lakók kiköltöztetésével összefüggésben az érdekképviseleti fórum összehívására, és így az érintett jogosulti kör érdekeinek az érvényesítésére a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok szerint nem került sor.
A 43/2005. (XI. 14.) AB határozatban foglaltak szerint „az Alkotmány 54. §-ának (1) bekezdése kimondja az élethez és az emberi méltósághoz való jogot. Az Alkotmánybíróság gyakorlata az emberi méltósághoz való jogot az általános személyiségi jog egyik megnyilvánulási formájának tekinti. Erre a személyiségi jogra és ennek alkotmányos megfogalmazására, az emberi méltósághoz való jogra vezeti vissza az olyan konkrét jogosultságokat, amelyekre egyébként az Alkotmánynak egyik nevesített alapjogról szóló szabálya sem alkalmazható, de alkotmányjogi védelmet igényelnek. Ilyen jogosultság az önrendelkezéshez való jog [8/1990. (IV. 23.) AB határozat, ABH 1990, 42, 44-45.].”
Az önrendelkezéshez való jog és ezzel az autónómia tisztelete kiemelten fontos helyet kap a Fogyatékossággal Élő Személyek Jogairól Szóló ENSZ Egyezményben is. Az Egyezmény 3. cikkének a) pontja értelmében az Egyezmény egyik alapelve „a veleszületett méltóság, az egyéni autonómia tisztelete, beleértve a saját döntés meghozatalának szabadságát és a személyek függetlenségét.”
Az érdekképviseleti fórum 2008 nyarától számított gyakorlati működésének hiánya a székesfehérvári telephelyen – figyelemmel a gondozottak, hozzátartozóik, valamint az intézmény dolgozóinak törvényes érdekeire is – az emberi méltósághoz való jogból levezethető önrendelkezéshez való joggal, valamint a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott.
A bicskei telephelyen az érdekképviselet működésével kapcsolatosan alkotmányos joggal összefüggő visszásságot a vizsgálat nem tárt fel.

A mosdók és az illemhelyek tisztasága, a gyógyszerköltségek elszámolása, és az étkeztetés tekintetében:
A bicskei telephely működésével összefüggésben a panaszos sérelmezte, hogy a fenntartó nem küld számlát a gondnokok részére az egyéni gyógyszerköltség térítésről; a mosdók és a mellékhelyiségek állapota borzalmas: áll az ürülék és a vizelet a kövezeten; az ellátottak nem kapnak elegendő ételt, ezért éhesek.
Ezen panaszokkal összefüggésben a vizsgálat – a Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatalának ellenőrzésén alapuló tájékoztatása szerint – alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem tárt fel.

4. Kitekintés a kitagolással kapcsolatos ENSZ, Európa Tanácsi és Európai Uniós dokumentumok és a magyar helyzet viszonyára
A kihelyezett részleg megszüntetésével összefüggésben mindenképpen szükségesnek tartom felhívni a figyelmet az alábbi dokumentumokra is:
1992-ben az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága elfogadta a fogyatékos személyek átfogó politikájáról szóló R (92) 6. számú Ajánlást.9 Ez az ajánlás jelentette a fogyatékosügyi szakpolitikák alapját több mint tíz éven át. Az Ajánlás függelékének I.1. pontja értelmében „Az átfogó és általános politika a fogyatékos személyek érdekében vagy azok érdekében, akiket ez a veszély fenyeget, azt kell célozza, hogy:
– megelőzze vagy kiküszöbölje a fogyatékosságot, megelőzve annak a rosszabbodását és enyhítve a következményeit;
– biztosítsa a teljes és aktív részvételt a közösségi életben;
– segítse életvezetésük függetlenségét a saját kívánságuk szerint.
Ennek a kölcsönös alkalmazkodásnak folyamatos és dinamikus folyamata maga után vonja egyrészt, hogy a fogyatékos személyek saját kívánságuknak, választásuknak és képességeiknek megfelelően éljenek, amelyeknek a lehetőséghez mérten kell fejlődniük, másrészt a társadalomnak ki kell nyilvánítania a segítségét, valamint speciális és megfelelő lépésekkel biztosítania kell a lehetőségek egyenlőségét.”
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága 2006-ban elfogadta a Rec(2006)5. sz. ajánlást a tagországok számára az Európa Tanács Akciótervéről, amely a fogyatékos emberek jogainak érvényesítését, társadalomban való teljes körű részvételük előmozdítását segíti elő a fogyatékos emberek életminőségének javításával Európában a 2006-2015 közötti időszakban. 10 Az Ajánlás 8. akcióterülete a közösségi lakhatás, mellyel kapcsolatosan a dokumentum az alábbi módon fogalmaz:
„Az akcióterület középpontjában a fogyatékos emberek független életvitelének elősegítése áll. Célja, hogy jogaik ismeretében eldönthessék, hogy hol és hogyan akarnak élni. Ehhez olyan jól megtervezett szakpolitikákra van szükség, amelyek az intézményi ellátás helyett a közösségi alapú lakhatást szorgalmazzák, idetartozik például a független lakhatás és a kiscsoportos lakóotthonokban való elhelyezés is. Ezeknek a szakpolitikáknak rugalmasnak kell lenniük, programjaik segítségével a fogyatékos emberek családjukkal élhetnek.”11
A tagállamok konkrét cselekvéseiről szóló fejezetpontban az Ajánlás az alábbiakról rendelkezik:
„i. Biztosítani kell a koordinált, minőségi közösségi alapú szolgáltatásokat annak érdekében, hogy a fogyatékos emberek életminősége javuljon és helyi közösségeikben élhessenek;
ii. fejleszteni és támogatni kell a fogyatékos emberek számára a helyi közösségeikben való lakhatást lehetővé tévő lakáspolitikát;
iii. támogatni kell a fogyatékos emberek számára nyújtott formális és informális segítségnyújtást ahhoz, hogy saját otthonukban élhessenek;
vi. biztosítani kell a minőségi közösségi alapú szolgáltatások nyújtását és olyan alternatív lakhatási modelleket, amelyek lehetővé teszik az intézeti ápolásról a közösségi lakhatási formákra való áttérést (…)”
Amíg az Európa Tanács fent említett dokumentumai nem bírnak jogi kötelező erővel, addig az ENSZ Közgyűlése által 2006. december 13-án elfogadott, a Fogyatékossággal Élő Személyek Jogairól Szóló Egyezmény (Egyezmény) esetében ez már nem mondható el.
Az Egyezményt a Magyar Köztársaság Országgyűlése a 2007. június 25-én elfogadott 2007. évi XCII. törvénnyel hirdette ki és mivel az Egyezmény 2008. május 3-án hatályba lépett, az azt ratifikáló tagállamoknak eleget kell tenniük az abban foglalt kötelezettségeknek. Az Egyezmény 19. cikke értelmében:
„Az Egyezményben részes államok elismerik a fogyatékossággal élő személyek egyenlő jogát a közösségben való élethez és másokkal egyenlő szabad döntéshez való jogát; minden szükséges és hatékony intézkedést megtesznek annak érdekében, hogy a fogyatékossággal élő személyek teljes mértékben élvezhessék e jogaikat és a teljes közösségi befogadást és részvételt, beleértve a következők biztosítását:
a) a fogyatékossággal élő személyeknek másokkal azonos alapon lehetőségük van lakóhelyüknek és annak megválasztására, hogy hol és kivel élnek együtt, és nem kötelezhetőek bizonyos megszabott körülmények között élni;
b) a fogyatékossággal élő személyek számára hozzáférési lehetőséget biztosítanak többféle otthoni, intézményi12 és egyéb közösségi támogató szolgálathoz, beleértve azt a személyes segítséget, mely a közösségben éléshez és a közösségbe történő beilleszkedéshez, valamint a közösségtől való elszigetelődés és kirekesztődés megelőzése céljából szükséges;
c) a mindenki számára nyújtott közösségi szolgáltatások és létesítmények azonos alapon hozzáférhetőek a fogyatékossággal élő személyek számára is, és igényeikhez igazítottak.”
Az Európa Tanács és az ENSZ mellett azonban az Európai Unió is kialakította az álláspontját a nagy intézmények lebontásával, az intézménytelenítéssel összefüggésben.
Az Európai Bizottság 2003-ban elfogadta az EU 2010-ig szóló Fogyatékosügyi Cselekvési Tervét, melynek keretében a
– COM (2005) 604 Bizottsági Közlemény13 a 2006-2007-es évekre fogalmazott meg elérendő célokat. A Közlemény értelmében „új lendületet kapott az olyan költség hatékony alternatívák kutatása, amelyek segítségével a fogyatékossággal élők képesek az önálló életvitelre a közösségben vagy a családban, ahelyett, hogy zárt intézetben éljenek. Az intézményi elhelyezés felszámolása akkor a leghatékonyabb, ha az a közösségben kielégítő egészségügyi ellátással, hosszantartó gondozó és háttérszolgáltatásokkal párosul, hogy a növekvő igényeknek meg tudjanak felelni.”
– COM (2007) 738 Bizottsági Közlemény kifejezetten a 2008-2009. évekre határozott meg cselekvési stratégiát14, melyben a 2006-2007-es cselekvési terv eredményei között megemlítésre került, hogy „a közösségi alapú szolgáltatások jobb lehetőségeket nyújtanak a független életvitelre, mint az intézményi ellátás.”
Rá kívánok mutatni az Európai Bizottság Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatósága által kiadott, egy független szakértő csoport által készített jelentésre, amelynek kézirata 2009 szeptemberében készült el és az „Ad hoc szakértői csoport jelentése az intézményi ellátásról a közösségi ellátásra való átállásról” címet viseli.15 A Jelentés többek között az alábbiakat hangsúlyozza:
– „Komoly érvek szólnak amellett, hogy megtörténjen az átállás az intézményi ellátásról a közösségi ellátás nyújtotta alternatívákra (intézménytelenítés). Ezek jobb eredményt tudnak produkálni mind a mentális egészségügyi szolgáltatások használói, mind családjuk és a személyzet számára, miközben a költségek, összevetve az intézményi ellátás költségeivel hasonlóak, amennyiben az összehasonlítást a bentlakók összevethető szükségletei és az összevethető gondozás minősége alapján végezzük. Éppen ezért az intézményi rendszer folyamatban lévő – vagy tervezett – leépítését nem szabad a jelen gazdasági válságra való hivatkozással elodázni.” (5.old.)
– „Egy intézményt azonban nemcsak a mérete határoz meg, csupán kiegészíti az alapvetőbb jellemzőket, amelyektől egy szolgáltatás “intézményessé” válik. Minden jel arra utal, hogy minél nagyobb a “helyszín”, annál kisebbek az esélyek a személyre szabott, igényekre épülő szolgáltatások biztosítására, valamint a közösség életében való részvételre, illetve a közösségbe való integrálódásra. Másfelől viszont, ennek az ellenkezője nem feltétlenül igaz (azaz, lehetnek olyan kis méretű létesítmények, amelyek teljesen intézményi jellegű ellátást folytatnak).” (7-8. old.)
– „Az intézmények egyes meghatározó jellemzőivel kapcsolatban egyre inkább az a nézet fogalmazódik meg, hogy ezek stigmatizáló hatással vannak a mentális egészségügyi szolgáltatások használóira, akik fizikailag és szociálisan is elkülönítettek a tágabb értelemben vett társadalomtól.” (11. old.)
– „Egyre többen ismerik el – talán az egyértelmű konszenzus hiányában -, hogy függetlenül attól mennyi pénzt költenek az intézményekre, az intézményi ellátás jellemzői miatt kizárt, hogy az intézmények a bentlakók számára megfelelő életminőséget nyújtsanak, biztosítsák az emberi jogok betartását és megvalósítsák a társadalmi integráció célját.” (11. old.)
A nemzetközi dokumentumok között fel kívánom hívni a figyelmet még egy Európa Tanácsi dokumentumra, az 1996-ban elfogadott Módosított Európai Szociális Kartára is, melyet a Magyar Országgyűlés a 2009. évi VI. törvény elfogadásával hirdetett ki. A dokumentum 15. cikke „A fogyatékossággal élő személyek joga a függetlenséghez, a társadalmi beilleszkedéshez és a közösség életében való részvételhez” címet viseli és az alábbi rendelkezést tartalmazza:
„Annak érdekében, hogy a Felek biztosítsák a fogyatékossággal élő személyeknek, tekintet nélkül a korukra és fogyatékosságuk eredetére, illetve természetére, hogy hatékonyan gyakorolhassák a függetlenséghez, a társadalmi integrálódáshoz való jogot és azt, hogy részt vehessenek a közösség életében, vállalják különösen, hogy:
(…) 3. különösen előmozdítják teljes társadalmi integrálódásukat és a közösség életében való részvételüket olyan intézkedések segítségével, beleértve a technikai segédeszközöket is, amelyek célja leküzdeni a kommunikációs és mozgási akadályokat és lehetővé tenni a közlekedéshez, lakáshoz, kulturális tevékenységhez és szabadidőhöz való hozzájutást.”
A fenti dokumentumok mellett rá kívánok mutatni, hogy az 1998. évi XXVI. törvény (Fot.) Preambuluma értelmében a fogyatékos emberek a társadalom egyenlő méltóságú, egyenrangú tagjai, akik a mindenkit megillető jogokkal és lehetőségekkel csak jelentős nehézségek árán vagy egyáltalán nem képesek élni, ezért a fogyatékos emberek hátrányainak enyhítése, esélyegyenlőségük megalapozása, illetve a társadalom szemléletmódjának alakítása érdekében az Országgyűlés megalkotta a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló törvényt. A Fot. alapelvei között szerepel többek között, hogy „a fogyatékos személyeket érintő döntések során tekintettel kell lenni arra, hogy a fogyatékos személyek a társadalom és a helyi közösség egyenrangú tagjai, ezért meg kell teremteni azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik számukra a társadalmi életben való részvételt.” [2. § (4)]
A Fot. 29. § (5) bekezdése értelmében „A fogyatékos személyek számára tartós bentlakást nyújtó intézményeket fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig át kell alakítani oly módon, hogy az önálló életvitelre személyi segítséggel képes fogyatékos személyek ellátása kisközösséget befogadó lakóotthonban történjen, továbbá az arra rászoruló súlyos fogyatékos személyek számára humanizált, modernizált intézményi ellátást kell biztosítani.”
Ismert, hogy „a Magyar Köztársaság 2010. évi költségvetését megalapozó egyes törvények módosításáról szóló T/10679. számú törvényjavaslat 46. § (5) bekezdése a fogyatékossággal élő emberek nagyintézményeinek kitagolására előírt, 2010. január 1-jéig megvalósítandó feladatot 2013. január 1-jéig szándékozta kitolni. A törvénytervezet 2009. évi CIX. törvényként került elfogadásra és már nem tartalmazta a kitagolás határidejének elhalasztását, azonban – a civil szervezetekkel való egyeztetést követően – egy későbbi törvénymódosítás keretében sor kerül majd a kitagolás főbb alapelveit és időbeli ütemezését is magában foglaló határidő-módosításra.16
A Székesfehérvári telephely megszüntetésével kapcsolatosan 2009 decemberében az intézmény fenntartójától arról kaptam tájékoztatást, hogy a közgyűlés által elfogadott és korábban már említett 263/2009. (IX.24.) számú K.h.sz. alatti határozatban foglaltaknak megfelelően a kihelyezett részleg megszüntetése, és a lakók kiköltöztetése megtörtént. 
Az Integrált Szociális Intézmény telephelyei közül 14 fő Polgárdi-Tekerespusztára, 5 fő Gántra, 5 fő Bicskére, 3 fő Polgárdiba lévő intézménybe költözött. A lakók közül információink szerint 5 fő Székesfehérváron albérletbe, ugyancsak 4 fő a megszűntetett kihelyezett részleg mellett lévő önkormányzati fenntartású Viktória Rehabilitációs Központba, 1 fő kríziskezelő központba, ketten pedig utógondozásba kerültek.
Figyelemre méltó ezzel összefüggésben, hogy az Amerikai Fogyatékossággal Élőkről szóló Törvény17 a nagyintézményekben való szegregált elhelyezést diszkriminációnak minősíti. E törvény értelmében:
„A történelem során a társadalom hajlandóságot mutatott a fogyatékossággal élő személyek elszigetelésére, elkülönítésére, és annak ellenére, hogy valamelyest javult a helyzet, a fogyatékossággal élő személyekkel szemben tanúsított ilyen jellegű diszkrimináció továbbra is súlyos és általános társadalmi probléma.” [12101. § a) (2)]
„Ezen alfejezet18 tekintetében, egyetlen fogyatékosnak minősített személyt sem lehet a fogyatékossága miatt kizárni valamely közszolgáltató szolgáltatásaiból, programjaiból és tevékenységeiből, valamint nem lehet megtagadni tőlük ezen szolgáltatások, programok és tevékenységek előnyeit, továbbá nem érheti őket ilyen szervek általi hátrányos megkülönböztetés.” [12132. §]
Az Olmstead v. L.C. and E.W.19 ügyben az Amerikai Legfelsőbb Bíróság többek között a fenti szakaszokra való hivatkozással foglalt állást a közösségi szolgáltatások mellett, szemben a fogyatékossággal élő emberek intézményekben történő elhelyezésével.
Álláspontom szerint a székesfehérvári telephely megszüntetésével az ott lakók egy része olyan elszigetelt környezetbe került, ahol nem képesek teljesebb életet élni, valamint ahol – a szegregáció révén is – a társadalomnak kevésbé egyenrangú tagjaivá váltak és a társadalmi életben való részvételük jelentősen megnehezült, ezért megállapítom, hogy az ellátottaknak a Székesfehérvár, Erzsébet úti telephelynél elszigeteltebb intézménybe költöztetése az esélyegyenlőség elvével összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.
A fentiekben hivatkozott nemzetközi dokumentumokra figyelemmel, egyetértve az Esélyek Háza Fejér Megyei Esélyegyenlőségi Irodája igazgatójának álláspontjával, a feltárt alkotmányos visszásságokon túl, e jelentésemben rá kívánok mutatni arra, hogy az ellátottak nagyintézményekben történő elhelyezése egyaránt ütközik a Fogyatékossággal Élő Személyek Jogairól Szóló ENSZ Egyezmény, a Módosított Európai Szociális Karta és a Fot. rendelkezéseivel.

Intézkedések
A jelen vizsgálat során feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok orvoslása és jövőbeni előfordulásának megelőzése céljából az Obtv 21. §-ának (1) bekezdése alapján kezdeményezem az intézmény igazgatójánál, hogy a bicskei telephelyen élők Alkotmányban rögzített munkához való jogának biztosítása érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket a fejlesztő-felkészítő, valamint munka rehabilitáció keretében foglalkoztatottak számának növelésére. 
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a fenntartó Fejér Megyei Önkormányzat Közgyűlését, dolgozzon ki ütemezett intézkedési tervet a bicskei telephely személyi feltételeinek biztosítására;

Budapest, 2010. március 17.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet Lábjegyzet
1 Magyarországon kihirdette a 2009. évi VI. tv.
2 Magyarországon kihirdette a 2007. évi XCII. tv.
3 Magyarországon kihirdette a 2007. évi CLXVIII. Tv.
4 Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatalának munkatársai által készített  (ellenőrzés időpontja: 2009. február 19.) vizsgálati jelentés 3. oldal 
5 OBH 1399/2006. számú jelentés
6 Az egyiket a GKI Gazdaságkutató Zrt. készítette 2007 februárjában; a másikat pedig a Kézenfogva Alapítvány 2008 szeptemberében. A GKI Gazdaságkutató Zrt. által készített tanulmány célja az volt, hogy valós adatokat szolgáltasson a felnőtt fogyatékos személyek ellátásában részt vevő nagy intézmények lakóotthonokkal való kiváltására tervezett projekteknek. A tanulmány során költség-haszon elemzés is készült a kiváltáshoz. A Kézenfogva Alapítvány által készített tanulmány bemutatja az európai tendenciákat, a magyarországi előzményeket és a lehetséges megoldási utakat.
7 OBH 1399/2006. számú jelentés
8 A lakók elmaradt foglalkoztatásával összefüggésben hivatkozni szeretnék arra, hogy a munka nemcsak jövedelemforrás, hanem más javakkal is szolgál. Például baráti kör, kapcsolatok. A munka által nyitottabbá válhat ( válik) a világ, több emberrel találkoznak, az utazás során kimozdulnak stb. Ezek az egyéb tényezők fontosak ahhoz, hogy az egyén kiegyensúlyozott életet tudjon élni. (Alt Petronella: Differenciálás – egyensúly. In: Bánfalvy Csaba (szerk.): Az Integrációs cunami. ELTE BGGYFK és ELTE Eötvös Kiadó, 2008. 146. o.
9 http://www.europatanacs.hu/pdf/CM_Rec(1992)6.pdf
10 http://www.coe.int/t/e/social_cohesion/soc-sp/Action%20Plan%20Hungary.pdf
11 Rec(2006)5. sz. ajánlás 3.8.1.
12 Az Egyezménye angol nyelvű szövege itt a „residential” kifejezést használja, amely magyarul a „bentlakásos” kifejezéssel adható vissza. A „residential” szónak „intézményként” való fordítása téves.
13 http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/com/com_com(2005)0604_/com_com(2005)0604_hu.pdf
14 http://www.fszk.hu/fszk/tudastar/dokumentumok/akcioterv2008-2009.pdf
15 Letölthető: http://www.osmhi.org/contentpics/202/2009-09-21%20Expert%20Group%20Report%20Final%20draft_HUN.doc
16 Forrás: MTI. http://ots.mti.hu/news.asp?view=1&newsid=58551
17 Americans with Disabilities Act. Lásd: http://www.ada.gov/
18 A közszolgáltatókról
19 Lásd: http://supct.law.cornell.edu/supct/html/98-536.ZS.html