Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 2374/2010. számú ügyben

Előadók: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában előadta, hogy 2007. november 29-én a Keszthelyi Rendőrkapitányságon feljelentést tett a testvére végrendeletének meghamisítása miatt, amit tudomása szerint áttettek a Zalaegerszegi Rendőrkapitánysághoz, de többszöri érdeklődésére sem kapott választ, hogy foglalkoznak-e az üggyel (OBH 2559/2009.).
A panasz alapján alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság, jogbiztonság elve és a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/)
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § /5/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
Hivatali visszaélés 225. § Az a hivatalos személy, aki azért, hogy jogtalan hátrányt okozzon vagy jogtalan előnyt szerezzen, hivatali kötelességét megszegi, hatáskörét túllépi, vagy hivatali helyzetével egyébként visszaél, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
Garázdaság 271. § (1) Aki olyan kihívóan közösségellenes, erőszakos magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen, ha súlyosabb bűncselekmény nem valósul meg, vétséget követ el és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha a garázdaságot
a) csoportosan,
b) a köznyugalmat súlyosan megzavarva követik el.
(5) E § alkalmazásában erőszakos magatartásnak minősül a más személyre gyakorolt támadó jellegű fizikai ráhatás is, abban az esetben is, ha az nem alkalmas testi sérülés okozására.
Magánokirat-hamisítás 276. § Aki jog vagy kötelezettség létezésének, megváltozásának vagy megszűnésének bizonyítására hamis, hamisított vagy valótlan tartalmú magánokiratot használ, vétséget követ el és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
170. § (1) A nyomozás az ügyésznek vagy a nyomozó hatóságnak hivatali hatáskörében, valamint a nyomozó hatóság tagjának hivatali minőségében tudomására jutott adatok alapján vagy feljelentésre indul meg.
(3) A nyomozás elrendeléséről a feljelentés megérkezésétől számított három napon belül kell határozni, feltéve, ha a feljelentést nem utasítják el, vagy a feljelentés kiegészítésére nincs szükség. A nyomozó hatóság az általa elrendelt nyomozásról, illetőleg a feljelentés elutasításáról huszonnégy órán belül értesíti az ügyészt. Ha a feljelentést nem a sértett tette, de a személye ismert, a nyomozás elrendeléséről értesíteni kell a sértettet is. Külön jogszabály határozza meg, hogy a nyomozás elrendeléséről, illetőleg megszüntetéséről szóló értesítést az e törvényben meghatározottakon kívül kinek kell megküldeni.
70/B. § (3) A feljelentő részére - ha nem a (2) bekezdésben felsoroltak valamelyike - csak a feljelentésről adható másolat.
174. § (4) A feljelentés elutasításáról értesíteni kell a feljelentőt és azt is, aki magánindítványt terjesztett elő. A feljelentést elutasító határozatot a nyomozó hatóság az ügyésznek haladéktalanul megküldi.
181. § (2) A feljelentő tanúként kihallgatható. Ha a feljelentés tartalmazza a feljelentő előadását, a tanúkénti kihallgatása mellőzhető.
190. § (1) Az ügyész a nyomozást határozattal megszünteti,
a) ha a cselekmény nem bűncselekmény,
b) ha a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, és az eljárás folytatásáról sem várható eredmény,
(5) A nyomozást megszüntető határozatot egyidejűleg közölni kell a gyanúsítottal, a védővel, a sértettel, a feljelentővel és azzal is, aki magánindítványt terjesztett elő.
228. § (1) Akire nézve az ügyész e fejezet szerinti eljárásában hozott határozata rendelkezést tartalmaz, a határozat ellen a közléstől számított nyolc napon belül panasszal élhet.

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (Sztv.):
Garázdaság 142/A. § (1) Aki olyan kihívóan közösségellenes magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen, elzárással vagy százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a bíróság hatáskörébe tartozik.

Megállapított tényállás
A Zala megyei rendőrfőkapitánytól kapott tájékoztatás és a rendelkezésemre álló nyomozati iratok alapján az alábbiakat állapítottam meg: 
2007. november 4-én a panaszos szóváltásba keveredett egy férfivel, mert kiderült, hogy a férfi és a testvére (testvérpár) – néhány nappal korábban – meglátogatták a panaszos kórházban fekvő, súlyos beteg bátyját, elvették a lakása kulcsát, a mobiltelefonját, és aláírattak vele valamilyen okiratot, majd bementek a lakásába, és felforgatták. A panaszos november 4-én a kórházban észlelte, hogy eltűnt a bátyja lakáskulcsa és telefonja. 
Miközben a panaszos a fentieket számon kérte az egyik testvértől, tettleg bántalmazták egymást. Ezt követően a férfi értesítette a Keszthelyi Rendőrkapitányságot, ahonnan egy járőr érkezett a helyszínre. A rendőri intézkedés során megjelent a testvérpár másik tagja, egy töltött gáz riasztópisztollyal és egy gumibottal a kezében, majd a testvére is elővett egy gumibotot az autójából. A panaszos és a fia egy kapát vettek elő védekezésképpen. Eközben két újabb rendőr érkezett a helyszínre, akik lefoglalták a gumibotokat, illetve a lőfegyvert. A testvérpár ellen – a közbiztonságra különösen veszélyes eszköz tartása, valamint a lőfegyver tartására vonatkozó szabályok megsértése miatt – szabálysértési eljárást kezdeményeztek, melynek eredményeként – a lefoglalt eszközök elkobzása mellett – pénzbírsággal sújtották őket.
A Keszthelyi Városi Ügyészség 2007. november 8-án – a tettlegesen bántalmazott testvérnek a panaszos ellen tett feljelentése alapján – csoportos garázdaság gyanúja miatt nyomozást rendelt el, melynek lefolytatásával a Keszthelyi Rendőrkapitányságot bízta meg. Az eljárás során gyanúsítottként hallgatták ki a panaszost, a fiát és a feljelentést tevő testvérét (1603/2007.bü.). (A panaszost bántalmazó feljelentőt azonban nem vonták be gyanúsítottként az eljárásba.)
A panaszos 2007. november 29-én ismeretlen tettesek ellen feljelentést tett a Keszthelyi Rendőrkapitányságon „a sérelmére elkövetett testi sértés, csalás kísérlete és fegyverrel való fenyegetés miatt”. A feljelentésben részletesen előadta az időközben a kórházban elhunyt bátyjával történteket is, amit a betegtársak és a nővérnapló bejegyzése is alátámasztottak. A feljelentésről november 30-án, a rendőrség ügyeleti csoportján feljegyzés készült, mely szerint a „...testvérek a panaszos keszthelyi kórházban fekvő, magáról nem tudó bátyjától elvitték a lakáskulcsát, azzal feltehetően a lakásba jutottak, ott kutatást végeztek; továbbá testvére aláírását csalták ki azért, hogy a lakását megszerezzék.” A feljegyzést a feljelentéssel együtt december 3-án a garázdaság miatt folytatott nyomozás ügyszámára iktatták. 
A panaszos 2007. december 13-án szóban kiegészítette a feljelentését a rendőrségen. Megtudta ugyanis a Polgármesteri Hivatalban, hogy a testvérpár december 5-én benyújtott egy új végrendeletet, mely szerint ők örökölnek a bátyja után, valamint feltételezte, hogy a másfél millió Ft-os kölcsöntartozásukról is aláírattak valamilyen elismervényt a bátyjával.
A panaszost 2007. december 20-án – a garázdaság miatt folytatott büntetőeljárásban – gyanúsítottként hallgatták ki. A gyanúsítás elleni panaszt a Keszthelyi Városi Ügyészség december 22-én elutasította. 
2008. március 11-én az egyik gyanúsított – a gázpisztollyal és gumibottal fenyegető testvér – kizárási kérelmet terjesztett elő a Keszthelyi Rendőrkapitányság, illetve a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság irányítása alá tartózó valamennyi rendőri szerv ellen. A Keszthelyi Rendőrkapitányság vezetője ugyanakkor relatív kizárási okot jelentett be a szerv ellen, ugyanis a gyanúsított 1991-ben és 1992-ben a rendőrség állományában dolgozott. Az országos rendőrfőkapitány 2008. április 30-án a Keszthelyi Rendőrkapitányságot kizárta a nyomozásból, és annak lefolytatásával a Zalaegerszegi Rendőrkapitányságot bízta meg. 
A Zalaegerszegi Rendőrkapitányság a nyomozást lefolytatta, és az iratokat vádemelési javaslattal küldte meg a Keszthelyi Városi Ügyészségnek. Az ügyészség 2008. december 23-án kelt határozatában a nyomozást – bűncselekmény hiányában – megszüntette, és az iratokat – könnyű testi sértés miatt, magánvádas eljárás lefolytatása céljából – a Keszthelyi Városi Bírósághoz továbbította.
Időközben, 2008. június 14-én az egyik – garázdaság elkövetésével gyanúsított – testvér hivatali visszaélés miatt feljelentést tett a hagyatéki eljárást lefolytató közjegyző ellen, mert nem vette figyelembe az elhunyt által 2007. november 1-én a keszthelyi kórházban aláírt új végrendeletet, melyben minden vagyonát rá hagyta. A Zala Megyei Főügyészség a feljelentést július 21-én elutasította, mert a feljelentésből megállapítható volt, hogy a cselekmény nem bűncselekmény. A „végrendelet” alakilag érvénytelennek minősült, mert a készítésében közreműködő feljelentő részére juttatást tartalmazott, a közjegyző ezért törvényesen adta át a hagyatékot az elhunyt testvérének. A határozat elleni panaszt a Legfőbb Ügyészség elutasította.
A feljelentés elutasítása során keletkezett iratok alapján ugyanakkor a Legfőbb Ügyészségen felmerült annak a gyanúja, hogy a mechanikus írógéppel készített végrendeletet meghamisították, ezért a Keszthelyi Városi Ügyészség 2008. augusztus 18-án nyomozást rendelt el ismeretlen személy ellen magánokirat-hamisítás vétségének gyanúja miatt (2037/2008.bü.), mellyel a Keszthelyi Rendőrkapitányságot bízta meg. Az ügyészség átirata szerint a nyomozás során vizsgálni kell azt is, hogy felmerült-e csalás alapos gyanúja.
A Zalaegerszegi Rendőrkapitányságon, 2008. november 12-én készült összefoglaló jelentés szerint „az iratok vizsgálata során megállapítást nyert, hogy az ügyben részletezett végrendeleti csalás és lopás bűncselekmény gyanúja is felmerült. Ezen cselekményt [nem vizsgáltuk(?)], mivel a Keszthelyi Rendőrkapitányságon sem tettek nyomozati cselekményt, illetve bizonyíthatatlan volt a két szembenálló állítás. A végrendeleti csalás miatt a Legfőbb Ügyészség nyomozást rendelt el, ami jelenleg is folyamatban van”.
A nyomozati iratokat a Zalaegerszegi Rendőrkapitányság vádemelési javaslattal küldte meg a Keszthelyi Városi Ügyészségnek, ahol a nyomozást 2009. szeptember 21-én – bizonyítottság hiányában – megszüntették. A nyomozás adatai alapján ugyanis nem lehetett kétséget kizáró bizonyossággal megállapítani, hogy hamisított magánokiratot használtak fel a közjegyzői eljárásban. A testvérek nem tagadták, hogy ’az elhunyt kérésére’ jártak a lakásán, de állításuk szerint onnan semmit sem vittek el, így konkrét bizonyítékok hiányában lopás megalapozott gyanúja sem merült fel.

A vizsgálat megállapításai:
A panaszos – többek között csalás kísérlete és a bátyja végrendeletének meghamisítása miatt – 2007. november 29-én írásban tett feljelentést a Keszthelyi Rendőrkapitányságon, amit december 13-án szóbeli jegyzőkönyvben kiegészített. Az írásbeli feljelentésről rendőrségi feljegyzés is készült, amit a garázdaság miatt folytatott büntetőeljárás ügyszámára iktattak. 
Magánokirat-hamisítás miatt ugyanakkor csak 2008. augusztus 18-án indult nyomozás, miután a Legfőbb Ügyészségen, más büntetőügyben az iratok tanulmányozása során felmerült a bűncselekmény elkövetésének gyanúja.
Az 1998. évi XIX. törvény (Be.) 170. § (1) és (3) bekezdése értelmében a nyomozás az ügyésznek vagy a nyomozó hatóságnak hivatali hatáskörében, valamint a nyomozó hatóság tagjának hivatali minőségében tudomására jutott adatok alapján vagy feljelentésre indul meg. A nyomozás elrendeléséről a feljelentés megérkezésétől számított három napon belül kell határozni, feltéve, ha a feljelentést nem utasítják el, vagy a feljelentés kiegészítésére nincs szükség. 
A panaszos feljelentése alapján ugyanakkor a Keszthelyi, illetve a Zalaegerszegi Rendőrkapitányságon érdemi intézkedés nem történt, sem a feljelentés elutasítására vagy kiegészítésére, sem a nyomozás elrendelésére nem került sor. Mindezekre tekintettel, vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a rendőrség mulasztása visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság elvével és a panaszos tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben.
A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság, ami nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, hanem az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát is. A jogbiztonság szempontjából ezért alapvetőek az eljárási garanciák, ugyanis csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. (9/1992. (I. 30.) AB határozat)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az Alkotmány 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság szerint a tisztességes eljárás olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. A tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. (Vö. 6/1998. (III. 11.) AB határozat és 14/2004. (V. 7.) AB határozat.) Olyan jogalkalmazói eljárást foglal magában, amely a materiális jogállam értékrendjének megfelelően, a demokratikus alkotmányfejlődés során kikristályosodott alapelvek és szabályok alapján zajlik. 
A Keszthelyi Városi Ügyészség a magánokirat-hamisítás miatt indult nyomozást megszüntette, határozatában a feljelentő panaszos részére biztosította a jogorvoslati jogot. 
Tekintettel arra, hogy az ügyben végül lefolytatták a nyomozást, ajánlást nem teszek, de felhívom a Zala megyei rendőrfőkapitány figyelmét arra, hogy az irányítása alá tartozó rendőri szervek minden esetben, a büntetőeljárás szabályainak megfelelően járjanak el a konkrét bűncselekmények gyanúja miatt tett feljelentésekkel kapcsolatban. 

Budapest, 2010. április 30.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.