Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 905/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása, előzményei
Az OBH 4841/2007. számú jelentésemben, 2008 augusztusában megállapítottam, hogy a fogvatartottak (előzetesen letartóztatottak, elzárást töltők) háromemeletes ágyakon való elhelyezése, és az előzetesházak 200%-os zsúfoltsága embertelen, megalázó bánásmódot, illetve büntetést jelent. Ajánlást tettem az igazságügyi és rendészeti miniszternek, hogy – szükség esetén jogszabály módosításával (például a telítettség kötelező figyelembe vételének előírása az előzetes letartóztatás elrendelésénél) – gondoskodjon az előzetesházak telítettségének csökkentéséről. 
A miniszter 2008. novemberi válaszában kifejtette, hogy az előzetesházak zsúfoltságának csökkentése – hasonlóan a fiatalkorú fogvatartottak helyzetének javításához – továbbra is a büntetőpolitika prioritásai között szerepel. Az előzetesházak telítettségének kötelező figyelembe vételét azonban nem támogatta, mert álláspontja szerint egy terhelt társadalomra veszélyességének megítélésénél nem vehetők figyelembe végrehajtási nehézségek. 
Jelentésemben hangsúlyoztam, hogy az előzetes letartóztatás nem lehet előrehozott büntetés, hazánkban viszont egyáltalán nem érvényesül az ártatlanság vélelmének megfelelő, az 1976. évi 8. tvr.-rel kihirdetett Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának 10. cikke szerinti „külön elbánás” elve. Az előzetesen letartóztatottak egyre növekvő számára is tekintettel ajánlásomat továbbra is fenntartva kértem a minisztert, hogy az előzetes letartóztatás végrehajtásával, a zsúfoltság csökkentésével kapcsolatos részletesebb álláspontjáról, esetleges intézkedéseiről tájékoztasson.
Az igazságügyi és rendészeti miniszter 2009 áprilisában beszámolt a kiemelten zsúfolt előzetesházak telítettségének csökkentése érdekében tett intézkedéseiről1, ugyanakkor - az Emberi Jogok Európai Bíróságának gyakorlatára hivatkozva – vitatta, hogy a fogvatartottak háromemeletes ágyakon való elhelyezése és az előzetesházak 200%-os zsúfoltsága embertelen, megalázó bánásmódot, illetve büntetést jelentene.2
A zsúfoltság csökkentésére irányuló intézkedésekkel éles ellentétben 2009. június 30-án ideiglenesen bezárták a Fővárosi Bv. Intézet II. számú, Gyorskocsi utcai objektumát. A 237 férőhelyes, előzetesen letartóztatottak fogva tartására szolgáló objektum bezárásával viszont az amúgy is rendkívül zsúfolt előzetesházak telítettsége tovább fokozódott, a fogvatartási körülmények még tarthatatlanabbakká váltak. Felkértem ezért a minisztert, hogy az intézkedés indokairól, a végrehajtás módjáról és az intézetben fogva tartottak elhelyezéséről részletesen tájékoztasson.
A miniszter 2009. júliusi tájékoztatása szerint a Gyorskocsi utcai objektum ideiglenes kiürítését az indokolta, hogy a rendelkezésre álló költségvetési források nem biztosítják az állami feladat maradéktalan végrehajtását. Az alternatívák a fogvatartottak jogait közvetlenül csorbító intézkedések lettek volna, beleértve az alapvető létfeltételeik törvényességet sértő biztosítását. A „külön elbánás elvével” kapcsolatban kifejtette, hogy a hatályos jogszabályok számos kérdésben eltérő szabályokat állapítanak meg az elítéltek és az előzetesen letartóztatottak fogva tartása tekintetében (például nagyobb lég- és mozgástér, saját ruha viselése).3
A gyakorlatban fennálló súlyos visszásságot ugyanakkor éppen az jelenti, hogy az állami szervek nem tartják be ezeket az előírásokat, sőt az igazságügyi és rendészeti miniszter a rendeletében foglaltak megsértését eredményező – a zsúfoltságot elviselhetetlen mértékig növelő – intézkedéseket vezet be.4
Mindezekre tekintettel hivatalból vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18. § (1) bekezdése alapján – előre be nem jelentett helyszíni vizsgálatot tartottam a Fővárosi Bv. Intézet III. számú, Venyige utcai objektumában. 
Ezt követően megkerestem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát annak érdekében, hogy tájékoztasson, milyen intézkedéseket terveztek a jelentősen megnövekedett fogvatartotti létszám kezelésére.5

Érintett alkotmányos jogok
Élethez, emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § /1/ bek.); 
Kínzás, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánás vagy büntetés tilalma (Alkotmány 54. § /2/ bek.);
Ártatlanság vélelme (Alkotmány 57. § /2/ bek.)
A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § (1) bek.)

A helyszíni vizsgálat tapasztalatai
A Fővárosi Bv. Intézet III. számú objektumának helyszíni vizsgálatát 2009. augusztus 5-én – két munkatársam6 részvételével – előzetes bejelentés nélkül tartottam. Az ellenőrzés közvetlen oka a II. számú, Gyorskocsi utcai objektum ideiglenes bezárása miatt kialakult helyzet felmérése volt.
Az objektum parancsnokának elmondása szerint a II. számú objektumban fogva tartottakat részben a III. számú objektumban, egy felújított, addig üresen álló szinten, részben pedig a Budapesti Fegyház és Börtönben helyezték el, ahol kialakítottak egy külön körletrészt az előzetesen letartóztatottak számára.7 Az országos parancsnok tájékoztatása szerint az előzetesen letartóztatott nőket Pálhalmára és Egerbe szállították.
A 2000-ben átalakított, két, 8 szintes épületből álló III. objektumban a férőhelyek száma 628, a vizsgálat idején a tényleges létszám 1237 fő, vagyis az objektum telítettsége közel 200%-os volt! A fogvatartotti létszám azóta sem csökkent, jelenleg 1272 fő. A zárkák maximum négyfősek, a parancsnok szerint jobbak a körülmények, mint a Gyorskocsi utcában, ahol 16 fős zárkák is voltak.
Csak férfiakat tartanak fogva, az előzetesen letartóztatottak mellett 160 jogerősen elítéltet is, akik részben az intézetfenntartási, karbantartási munkákat végzik. (Azokat, akiknek – az előzetesben töltött idő beszámítását követően – a jogerős ítéletük 6 hónapnál rövidebb, már nem szállítják el az intézetből.) Jelenleg mindössze 87 (elítélt és előzetesen letartóztatott) fogvatartottat foglalkoztatnak. Fiatalkorúakat általában nem tartanak fogva.
A II. objektumból a személyi állományt szintén áthelyezték. Az országos parancsnok tájékoztatása szerint a Biztonsági Osztály létszáma 23, a Büntetés-végrehajtási Osztályé 9, az Egészségügyi Osztályé 3, a Pszichológiai Osztályé 1 fővel emelkedett.8 A megnövekedett fogvatartotti létszám miatt egy nevelőre – az ideális 40 fővel szemben – 80-90 fogvatartott jut, szintenként van egy nevelő. A felügyelők a zárkák éjszakai ellenőrzését csak óránként tudják végrehajtani (a IV-es biztonsági csoportba soroltaknál fél óránként). Az állomány nagyon fiatal, és nagy a fluktuáció is; jelenleg a Biztonsági Osztályon komoly létszámhiány van (24 fő). Öt pszichológus és hét orvos kezeli a fogvatartottakat, továbbá egy fő-, illetve egy félállású lelkészt foglalkoztatnak.
A parancsnok szerint az egy órás szabadlevegőn tartózkodást a négy sétaudvaron biztosítani tudják. A nem dolgozóknak a fürdésre hetente egyszer, 5 percig van lehetőségük, de a zárkákban van folyóvíz (meleg víz is). A telefonálás hetente háromszor 10 percben biztosított, a beszélő havonta egy óra, a látogató-fogadó helyiség kulturált. 
A szabadidő értelmes eltöltésére ugyanakkor az előzetesen letartóztatottaknak nagyon kevés lehetőségük van, sem a foglalkoztatást, sem az oktatást, képzést nem tudják biztosítani a számukra, mindössze – alkalmanként – a konditermeket, a könyvtárat és a közösségi helyiséget használhatják. A tisztálkodást, étkezést, mosást a zárkájukban kell megoldaniuk.
Civil szervezetek csupán missziós és a kábítószer-használattal kapcsolatos megelőző-felvilágosító tevékenységet folytatnak az intézetben. 
A helyszíni vizsgálat során észleltem, hogy a fogvatartottak hozzátartozói, ismerősei a Maglódi útról folyamatosan bekiabálnak a bv. intézetbe. Ez a helyzet zavarja a helyi lakosokat és a közlekedést, az intézeten belül és kívül egyaránt állandó feszültséget kelt. 
Az országos parancsnok tájékoztatása szerint a probléma az intézet megnyitását követően azonnal jelentkezett, a megoldására több javaslat is született. Az intézet egyeztetéseket folytatott a X. kerületi önkormányzattal, illetve a rendőrséggel, átvállalta a járőrök személyi juttatásának egy részét, valamint időről-időre az épület másik oldalára helyezte át a tiltott kapcsolattartást folytató fogvatartottakat.
2008 októberében kérték a helyi önkormányzattól az érintett közterület ingyenes használatának, továbbá kerítéssel való lezárásának az engedélyezését. Az önkormányzat a kérésnek 2008. december 18-án kelt határozataiban helyt adott, és erről az intézetet 2009. április 24-én írásban is tájékoztatta. 
Az intézet a közterület lekerítését, a sorompók áthelyezését és a személybejárat kialakítását 2009. augusztus 31-ig befejezte. Az utcafrontról az épületbe való belátás megakadályozása érdekében magas, viszonylag gyors növekedésű facsemetéket telepítettek a területre. A „bekiabálók” így az intézettől messzebb tartózkodnak, a rendőrök rendszeresen járőröznek a közterületen és igazoltatják őket.

A vizsgálat megállapításai
A statisztikai adatok szerint az előzetesen letartóztatottak száma folyamatosan növekszik. A létszámuk 2008 júliusában 3865, decemberben már 4332 fő volt, 2009 júniusában 4404, jelenleg pedig 4541 fő. A kényszerintézkedés átlagos időtartama is egyre hosszabb.9
Az OBH 4841/2007. számú jelentésemben megállapítottam, hogy a vizsgált (Baranya, Bács-Kiskun, Hajdú-Bihar) megyei bv. intézetek több mint 200%-os telítettsége nemcsak az előzetesen letartóztatottak fogvatartási körülményeit, hanem a személyi állomány helyzetét is rendkívül hátrányosan befolyásolja (leterheltek, nagyon sok a túlóra, magas a fluktuáció, rosszak a munkakörülmények).
A Fővárosi Bv. Intézet III. objektumában a túlterhelt személyi állománynak óriási fogvatartotti létszámot kell kezelnie. Az 1272 fogvatartotti létszám mellett a fogvatartottakkal foglalkozó személyi állomány létszáma „papíron” 311 fő, de a gyakorlatban – a létszámhiány és tartósan távol levők miatt – közel 60 fővel kevesebb!
Az OBH 5416/2008. számú ügyben készült jelentésemben – a Pálhalmai Országos Bv. Intézet vonatkozásában – megállapítottam, hogy a személyi állomány különösen alacsony létszáma csak rendkívüli munkaráfordítással és komoly leterheltség mellett teszi lehetővé a szolgálati feladatok biztonságos és megfelelő szintű ellátását, ami közvetlenül veszélyezteti az állomány emberi méltósághoz való jogát, közvetve pedig a fogvatartottak jogainak érvényesülését, a velük való bánásmódot is érinti.
Felhívtam a figyelmet arra is, hogy ha az eljáró hatóság tagjai a hierarchikus rendszerben kiszolgáltatottak, akkor ennek megfelelően viselkednek azokkal szemben, akiknek az ügyeiben hatalmi helyzetüknél fogva eljárnak. 
Az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által 1987-ben megfogalmazott „Európai Börtönszabályok”10 94. pontja kimondja, hogy az előzetesen letartóztatottaknak biztosítani kell a lehetőséget, hogy külön szobájuk legyen, kivéve, ha bizonyos körülmények ezt nem teszik kívánatossá.
A Miniszteri Bizottság 2006-ban felülvizsgálta az Európai Börtönszabályokat, és új ajánlást fogalmazott meg.11 A 96. pont ugyancsak egyszemélyes zárkában való elhelyezést ír elő, kivéve ha az előzetesen letartóztatottaknak előnyük származhat más előzetesen letartóztatottakkal való elhelyezésből, vagy a bíróság speciális rendelkezést hoz az elhelyezésükről. Az előzetesen letartóztatottak számára fel kell ajánlani a munkavégzés lehetőségét, de nem lehet rá kötelezni őket, továbbá – az elítéltekhez hasonlóan – biztosítani kell számukra a különböző foglalkozásokon/tevékenységekben való részvételt.
Ezek a követelmények azonban távolról sem érvényesülnek hazánkban az előzetesen letartóztatottak esetében. Fogvatartási körülményeik – az előzetesházak zsúfoltsága és az intézetekben folytatható „hasznos” tevékenységek, a foglalkoztatás szinte teljes hiánya miatt – rosszabbak, mint az elítélteké.
Az – ártatlanság vélelme mellett fogva tartott – előzetesen letartóztatottak átlagosan napi 22-23 órát töltenek bezárva a zárkájukban, feleakkora helyen, mint amit a jogszabály előír a számukra. Napi egy órát lehetnek szabad levegőn, egy rácsos betonudvaron és hetente egyszer öt percig fürödhetnek.
Mindezekre tekintettel a vizsgálatom eredményeként megállapítom, hogy a Fővárosi Bv. Intézet több mint 200%-os zsúfoltsága súlyos visszásságot okoz az előzetesen letartóztatottak emberi méltósághoz való jogával összefüggésben, valamint az embertelen, megalázó bánásmód közvetlen veszélyét okozza. A személyi állomány rendkívül alacsony létszáma pedig közvetlenül veszélyezteti az állomány emberi méltósághoz való jogát.

Intézkedés
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján – ismételten – ajánlást teszek az igazságügyi és rendészeti miniszternek, hogy – szükség esetén jogszabály módosításával, illetve a Legfelsőbb Bíróság, Legfőbb Ügyészség bevonásával – középtávon gondoskodjon az előzetesházak – kiemelten a Fővárosi Bv. Intézet III. objektuma – zsúfoltságának csökkentéséről, valamint az előzetesen letartóztatottak foglalkoztatási, képzési feltételeinek megteremtéséről.
Felkérem, hogy végezzen összehasonlítást – a költséghatékonyság szempontjából – az előzetesen letartóztatottak tartási költségei és a házi őrizetet biztosító „karperecek” beszerzésének és működtetésének költségei között. 
Felkérem továbbá, hogy a büntetés-végrehajtás országos parancsnokával együtt intézkedjen a Fővárosi Bv. Intézet III. objektumában a személyi állomány létszámhiányának kiküszöböléséről.

Budapest, 2010. január 26.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet 1: Az alkalmazott jogszabályok
1976. évi 8. tvr. a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának kihirdetéséről:
10. cikk: 1. A szabadságuktól megfosztott személyekkel emberségesen és az emberi személyiség veleszületett méltóságának tiszteletben tartásával kell bánni.
2. a) A vádlottakat, amennyiben nem állnak fenn kivételes körülmények, el kell különíteni az elítéltektől és olyan külön elbánásban kell részesíteni őket, amely megfelel annak a helyzetnek, hogy nincsenek elítélve;
b) a fiatalkorú vádlottakat a felnőttektől el kell különíteni és ügyükben a lehető legrövidebb időn belül dönteni kell.
3. A büntetés-végrehajtási rendszerben olyan bánásmódot kell alkalmazni, melynek alapvető célja az elítéltek megjavítása és a társadalomban való beillesztésük elősegítése. A fiatalkorú elkövetőket a felnőttektől el kell különíteni, s részükre a koruknak és a jogi helyzetüknek megfelelő elbánást kell biztosítani.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
135. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben kell végrehajtani.
(2) Ha ezt a nyomozási cselekmények elvégzése indokolttá teszi, az ügyész akként rendelkezhet, hogy az előzetes letartóztatás legfeljebb harmincnapi időtartamban rendőrségi fogdában is végrehajtható. Ezt az időtartamot követően a gyanúsított rendőrségi fogdán történő elhelyezéséről - további harmincnapi időtartamra - az ügyész indítványára a bíróság határoz. A gyanúsított rendőrségi fogdán történő elhelyezése tárgyában hozott határozat ellen jogorvoslatnak nincs helye.
(3) Az előzetes letartóztatásban lévő terhelt eljárási jogainak gyakorlásában nem korlátozható. Biztosítani kell, hogy a terhelt a védőjével - és külföldi esetén államának konzuli képviselőjével - érintkezhessen. Az előzetes letartóztatásban lévő terhelt csak olyan korlátozásnak vethető alá, amely a büntetőeljárás jellegéből következik, vagy amely a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetes letartóztatás végrehajtásának részletes szabályait külön jogszabályok határozzák meg.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani. Ha a bíróság úgy rendelkezik, a fiatalkorú előzetes letartóztatását javítóintézetben kell végrehajtani.
(3) Az előzetes letartóztatás a nyomozás befejezéséig rendőrségi, az eljárás befejezéséig az erre kijelölt katonai fogdában is végrehajtható.
117. § (1) Az előzetesen letartóztatott köteles
a) a büntetésvégrehajtási intézet rendjét megtartani, a kapott utasításokat teljesíteni;
b) a büntetésvégrehajtási intézet tisztán tartását és ellátását szolgáló munkában díjazás nélkül, alkalomszerűen részt venni;
d) a szükséges orvosi vizsgálatnak és gyógykezelésnek magát alávetni. A műtétekre az egészségügyi jogszabályok az irányadók;
e) a tartására fordított összeget a munkadíjából megfizetni;
f) az okozott kárt megtéríteni (34. §).
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja,
b) a saját ruháját viselheti,
c) a letétben levő pénzéből meghatározott összeget a személyes szükségleteire fordíthat,
d) hozzátartozóival és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot,
e) a büntetésvégrehajtási intézetben a rendelkezésre álló művelődési és sportolási lehetőségeket igénybe veheti,
f) anyagi és egészségügyi ellátásban részesül, gyógyszert térítés nélkül kap,
g) kérelmére részt vehet a termelőmunkában, amelyért díjazás illeti meg,
h) panasz, kérelem előterjesztésére jogosult,
i) kártérítésre (35. §) tarthat igényt,
j) jogosult a vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására,
k) pihenésre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra jogosult.
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató-fogadási joga - a védőjével való érintkezés kivételével -, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntető eljárás eredményessége érdekében korlátozható.
(3) Az előzetesen letartóztatott - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság engedélyével - felügyelettel meglátogathatja a súlyos beteg hozzátartozóját, és részt vehet a hozzátartozója temetésén.
119. § (1) Az előzetes letartóztatás végrehajtása során el kell különíteni
a) az előzetesen letartóztatottakat az elítéltektől,
b) a férfiakat a nőktől,
c) - a büntetőügyben eljáró hatóság rendelkezésétől függően - az ugyanabban az eljárásban letartóztatottakat.
(2) Az előzetesen letartóztatott fiatalkorúakat a felnőttektől el kell különíteni.
(3) Az együttes elhelyezésnél a lehetőséghez képest figyelembe kell venni az előzetesen letartóztatott előéletét és a terhére rótt bűncselekmény jellegét.
(4) Ha az előzetesen letartóztatott elítéltekkel együtt végez munkát, ezekkel együtt helyezhető el.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól: 
137. § (1) A zárkában (lakóhelyiségben) elhelyezhető létszámot úgy kell meghatározni, hogy minden elítéltre legalább hat köbméter légtér, és férfi elítéltek esetén három négyzetméter, a fiatalkorúak, illetve a női elítéltek esetén három és fél négyzetméter mozgástér jusson.
233. § Az előzetes letartóztatás végrehajtására a rendelet szabadságvesztésre vonatkozó szabályait az e Fejezetben foglalt eltérésekkel megfelelően alkalmazni kell.
237. § (1) A büntetőeljárás szakaszától függően az ügyész, illetve a bíróság (a továbbiakban: a rendelkezési jogkör gyakorlója) dönt az előzetesen letartóztatott
a) intézetben történő elhelyezéséről;
b) az ugyanabban az eljárásban letartóztatottaktól való elkülönítéséről;
c) levelezése, telefonálása és látogatása ellenőrzéséről;
d) levelezésének, telefonbeszélgetésének, a látogató fogadásának és a csomagküldemény korlátozásáról, illetve tiltásáról;
e) előállításáról, a nyomozó szervek részére történő kiadásáról, az intézetben való kihallgatásáról;
f) más intézetbe való átszállításáról, kivéve a Központi Kórházba vagy az IMEI-be történő orvosilag indokolt sürgős átszállítást;
(3) Ha az intézet az előzetes letartóztatás végrehajtása alatt a bíróság vagy az ügyész rendelkezési jogkörébe tartozó döntés szükségességét észleli, erről a rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul értesíti.
239. § (1) Az előzetesen letartóztatottat zárkában kell elhelyezni. Ha a befogadási bizottság az előzetesen letartóztatottat kérelmére munkavégzésre vagy oktatásban, illetve képzésben való részvételre osztotta be, az elhelyezés kivételesen zárt körleten lévő lakóhelyiségben is biztosítható. A zárkában (lakóhelyiségben) elhelyezhető létszámot úgy kell meghatározni, hogy személyenként lehetőség szerint legalább tíz köbméter légtér és négy négyzetméter mozgástér jusson.
(2) A zárkaajtók nyitva vagy zárva tartásáról a parancsnok a rendelkezési jogkör gyakorlójának az előírásait figyelembe véve, a fogvatartás biztonságára vonatkozó szabályok szerint határoz.
246. § (1) Ha az intézetben szervezett iskolai oktatás folyik, az előzetesen letartóztatott részére engedélyezhető, hogy az oktatásban részt vehessen. Engedély akkor adható, ha az oktatásban való részvétel nem veszélyezteti a fogvatartás biztonságát és nem ütközik a rendelkezési jogkör gyakorlója által hozott előírásokba.
(2) Az ugyanazon büntetőeljárásban letartóztatottak elkülönítésére vonatkozó szabályokat az oktatás során, valamint a művelődési és a sportolási lehetőségek igénybevételekor is be kell tartani.
247. § Az intézetben megtartott egyházi rendezvényeken az ugyanazon büntetőeljárásban letartóztatottak is részt vehetnek, ha az intézet biztosítani tudja, hogy az érintettek egymással ne érintkezhessenek.
248. § Az előzetesen letartóztatott a választójogát az intézetben gyakorolhatja.
249. § Ha az előzetesen letartóztatott részére a munkáltatásban való részvételét engedélyezték, tájékoztatni kell, hogy a kijelölt munkát köteles elvégezni.
250. § (1) Az előzetesen letartóztatott az intézetben a saját ruháját viselheti, az évszaknak megfelelő felsőruházatból és lábbeliből egy váltásra valót folyamatosan magánál tarthat.

Melléklet 2: Lábjegyzet
1 Bevezették a szállítást optimalizáló programot, ami központilag figyelemmel kíséri az intézetek telítettségi mutatóit, és a túlzsúfoltság elkerülése érdekében átszállításokat kezdeményez.
2 Jelentésemben nem az Európai Emberi Jogi Bíróság által alkalmazott emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezményre, hanem az ENSZ által elfogadott Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányára hivatkoztam. Az ombudsman az álláspontja kialakításánál természetesen figyelembe veszi a strasbourgi bíróság esetjogát is, de nem kizárólag arra támaszkodik; a „toleranciaszintje” rendszerint alacsonyabb a bíróságénál, hiszen ajánlásai nem kötelező erejűek, és nem ítélhet meg kártérítést sem. 
3 A 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 239. § (1) bek. szerint az előzetesen letartóztatottak esetén a zárkában elhelyezhető létszámot úgy kell meghatározni, hogy személyenként lehetőség szerint legalább tíz köbméter légtér és négy négyzetméter mozgástér jusson. 
4 2009 nyarán felmerült a Közép-Dunántúli Országos Bv. Intézet székesfehérvári objektumának, a Nagyfai Országos Bv. Intézetnek, valamint a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bv. Intézetnek a bezárása is. A székesfehérvári objektummal kapcsolatban panasz is érkezett a Hivatalhoz (AJB-4855/2009.).
5 AJB-5731/2009.
6 dr. Csóré Erikával és dr. Fogarassy Edittel
7 A körlet befogadóképessége 262 fő, jelenleg is fel van töltve előzetesen letartóztatottakkal.
8 Az egyes osztályokon levő státuszok száma: biztonsági – 247, büntetés-végrehajtási – 36, egészségügyi – 23, pszichológiai – 5 fő, de többen is vannak tartósan távol. 
9 2008-ban átlagosan 8 hónap, de több mint százan voltak két éven túl is előzetesben.
10 Recommendation No. R(87)3 http://www.uncjin.org/Laws/prisrul.htm
11 Recommendation Rec(2006)2 https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?id=955747