Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 830/2010. számú ügyben
(előzmény: AJB 7836/2009.)

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
Egy édesanya fordult hozzám, mert előadása szerint gyermeke tankötelezettségét az iskola igazgatójának nyomására csak magántanulóként teljesítheti, mivel az iskola igazgatója arról tájékoztatta őt, amennyiben e tanulási formába nem egyezik bele, a gyermeket családjából ki fogják emelni. A panaszos sérelmezte továbbá azt az iskolai gyakorlatot, miszerint a rossz magatartású gyermekeket a pedagógusok egy üres tanterembe kísérik, ahol a biztonsági szolgálat emberei a gyermeket trágár szavakkal illetik és fenyegetik. Elmondása szerint gyermeke is részese volt ezen eljárásnak. Az édesanya felvetette azt is, hogy az iskola igazgatója a magántanuló gyermekének az oktatáson kívüli iskolai rendezvényeken (pl. sport rendezvény, mikulás ünnepség) való részvételét sem engedélyezi.
Tekintettel arra, hogy a beadványban írtak alapján felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményének, valamint az oktatáshoz, a gyermekek jogainak védelméhez és az emberi méltósághoz való jogok sérelme, illetve közvetlen veszélyének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. Az ügy körülményeinek feltárása érdekében tájékoztatást kértem az általános iskola igazgatójától és a gyermekjóléti szolgálat vezetőjétől.

A megállapított tényállás
Az iskola igazgatójának tájékoztatása szerint a gyermekkel már 2. osztályos korától felmerültek problémák, az édesanya azonban nem fogadta el azokat a pedagógiai megoldásokat, amelyekben partnerségre kérték őt a tanítók. Mindig az új osztályfőnök (3. osztály, 5. osztály) személyében bízva remélt pozitív irányú változást, amely várakozások a tanévkezdést követően, rövid időn belül szertefoszlottak. 
A panasz alapjául szolgáló ügy a 2007/2008-as tanévben kezdődött, miután a gyermek tanulói jogviszonya a szülő által választott iskolában megszűnt és visszakerült a lakóhelye szerinti körzeti iskolába 2008. április végén. Itt tanulmányait a szülő által aláírt kérelem alapján, magántanulóként folytatta. Az iskola igazgatója felmentette a kötelező tanórai foglalkozásokon való részvétel alól, valamint meghatározta magántanulói tanrendjét és kijelölte az osztályozó vizsga határidejét. A 2008/2009-es tanévet a gyermek a szülő kérésére, a gyermekjóléti központ pszichológusának véleménye alapján, szintén magántanulóként végezte. Az iskola igazgatója ismételten felmentette a kötelező tanórai foglalkozásokon való részvétel alól, valamint meghatározta magántanulói tanrendjét és kijelölte az osztályozó vizsga határidejét. A gyermek – az iskola által megszervezett – külön óráira rendszertelenül járt, félévkor és év végén sikertelen osztályozó vizsgát tett, a sikertelen javítóvizsga eredménye alapján tanulmányait ismét, immár nem magántanulóként a 6. évfolyamon folytatta a 2009/2010-es tanévben. Már a tanév elején – szeptember 16-án – esetmegbeszélést tartottak a gyermek iskolai viselkedése miatt. Az iskolában készült feljegyzés szerint: „az édesanya kérésének az iskola igazgatója helyt ad: egy hét türelmi időt kap a gyermek ahhoz, hogy a viselkedését megváltoztassa. Az egy hét, vagy a következő durva probléma elteltével, amennyiben nem változik a viselkedése, az édesanya kérésére magántanuló lesz”.
A szülők 2009. november 18-án ismételten kérelmezték, hogy gyermekük tanulmányait magántanulóként folytathassa. Az iskola igazgatója ismét felmentette a kötelező tanórai foglalkozásokon való részvétel alól, valamint meghatározta magántanulói tanrendjét és kijelölte az osztályozó vizsga határidejét. A gyermek ezt a tanévet sikeresen zárta, majd édesanyja új iskolát választott számára az új tanévre. 
Az igazgató tájékoztatása szerint: az iskola a nevelési tanácsadó szakembereinek bevonásával segítette a tanuló beilleszkedését a közösségbe, 2007-ben felvették a gyermek pszichológiai anamnézisét, illetve megtörtént a gyermek pszichológiai és logopédiai vizsgálata. 
Az iskola számos alkalommal küldött esetjelző lapot a gyermekjóléti szolgálatnak, többször sikertelenül kereste a szülőt gyermekének magatartási problémái miatt, a 2009. október 15- én tértivevényes postai küldeményben kezdeményezett találkozásra sem jelent meg a szülő az iskolában, telefonon sem mentette ki magát a gyermeke érdekében kezdeményezett megbeszéléséről való távolmaradása miatt. Az igazgató tájékoztatott arról is, hogy a gyermek társait rendszeresen fenyegette, bántalmazta, előfordult, hogy tanórán társa szemét akarta kiszúrni, valamint, hogy a gyermek ellen több alkalommal indult nyomozás. Az iskola igazgatója szerint már „minden pedagógiai eszköze elfogyott az iskolának.”
A biztonsági szolgálat intézkedéseit sérelmező panaszos általi felvetéseket az igazgató cáfolta. Elmondása szerint a pedagógus az ún. rossz gyermek miatt sem hagyhatja felügyelet nélkül az osztályát, másrészt a kialakult gyakorlat szerint az órát zavaró gyermeket üzenet után a gyermekvédelmi felelős, az igazgató, vagy az igazgatóhelyettesek hozzák el az osztályteremből, majd ezt követően az ő irodájukban történik az eset megbeszélése több pedagógus jelenlétében, de a biztonsági szolgálat munkatársai ezeken a megbeszéléseken nem vehetnek részt.
A gyermekjóléti szolgálat vezetőjének tájékoztatása szerint a szolgálat javaslata alapján a gyermeket 2008. január 2-án kelt határozatával a jegyző védelembe vette, amely határozatában megszabta a gyermek és szülő kötelezettségeit és egyben családgondozót jelölt ki. A védelembe vétel szükségességét 2008 decemberében felülvizsgálták, és azt továbbra is fenntartották, mert az egyéni gondozási tervben foglaltak csak részben valósultak meg.
A döntést követően új egyéni gondozási-nevelési terv készült, valamint az iskolától a szolgálat részletes pedagógiai véleményt kért. Az iskola erre adott válasza szerint: a gyermek rendszeresen nem jár a magántanulói órarend szerinti órákra, egy tárgy kivételével az osztályozó vizsgája nem sikerült, bár megjelenése, ruházata, felszerelése rendezett. A foglalkozások idején mindig konfliktusba keveredik, pl. „legutóbb osztálytársa táskáját tette a kukába, ráfogva társára és ezáltal a két tanuló között bontakozott ki konfliktus”. Magántanuló lévén tanórán kívüli tevékenységben nem vesz részt, és nem részesül sem pedagógiai szakszolgáltatásban, sem iskolai étkezésben. A szülővel az iskolának nincs kapcsolata, ő nem keresi az iskolát és nem érdeklődik gyermeke után. 
A gyermekjóléti szolgálathoz 2008/2009. tanévben magatartási problémák miatt nem érkezett jelzés.
A következő tanév (2009/2010.) szeptemberében 4 alkalommal érkezett az iskolából esetjelző lap a tanuló viselkedése miatt, az iskola által tett intézkedések között érdemi intézkedésnek a jelzésen kívül nincs nyoma. A szeptember 16-ai esetmegbeszélésről a családgondozó feljegyzése az alábbiakat tartalmazza: „az igazgatónő kérte az édesanyát, hogy magántanulóként járjon gyermeke iskolába.” Az édesanya nem volt hajlandó gyermekét magántanulónak kivenni, mivel az akkor egésznap felügyelet nélkül lesz. Az esetmegbeszélésen a családgondozó javasolta az iskola pszichológiai szolgáltatásának igénybevételét. 
Majd ismét esetjelező adatlapok érkeztek a gyermekjóléti szolgálathoz, egyikén az alábbi szövegezéssel: „Kérjük a gyermekjóléti szolgálatot, hogy a szülővel kötött megállapodást – miszerint magántanuló lesz – segítsék”, valamint az is szerepel, hogy iskolai biztonsági szolgálatot is ellátó cég munkatársai a helyi kocsmában találták a gyermeket. Az újabb eset jelzéseket követően a gyermekjóléti szolgálat egyben a gyermek általános iskolája pedagógiai szakszolgálatának vizsgálatát kezdeményezte, majd november 5-én a védelembe vétel fenntartására tett javaslatot, a helyzetértékelésében arról tájékoztatta a jegyzőt, hogy a módszertani központtal egyeztettek, ez alapján az egyéni gondozási nevelési terv kiegészítését kezdeményezik a pedagógiai szakszolgálat vizsgálatkérésével, a gyermekpszichiátriai szakvizsgálattal, a pszichológiai szolgáltatás rendszeres igénybevételével. Továbbá leszögezték, hogy a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezése nem szolgálná a gyermek érdekeit.
Az egyik következő esetjelző adatlapon az iskola gyermekvédelmi felelőse arról tájékoztatta a szolgálatot, hogy a gyermek több társával együtt riogatta este az iskolában dolgozó takarítónőket csengetéssel és az ablakok zörgetésével. „17 órakor az igazgatónő értesítette a biztonsági szolgálatot, ők is szemmel tartották őket.”
2009. november 17-én a szolgálat a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésére tett javaslatot, 60 órás igazolatlan hiányzása, 9 esetjelző adatlap, tulajdonelleni szabálysértés elkövetése és a folyamatban lévő büntető eljárás miatt. A védelembevétel ismételt felülvizsgálatának tárgyalásán a szülők – miután felmerült a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésének az eshetősége is, – a jegyzőkönyvben kérelmezték gyermekük magántanulóvá válását.
A gyámhatóság ezt követően döntött a védelembe vétel fenntartásáról és kötelezte az anyát a gyermekpszichológus szakrendelésén való megjelenésre, a szülőket kötelezte az iskola gyermekvédelmi felelősével való együttműködésre, a gyermek számára magatartási szabályok betartását írta elő: rendszeres iskolába járás, 22 óra után otthon tartózkodás, kerülje a konfliktus helyzeteket és vegyen részt agressziókezelési tréningen.
2010 februárjában a gyermekjóléti szolgálat „Elakadásjelző” esetkonferenciát szervezett, a módszertani feladatellátás pályázat keretében, amelynek témája a gyermekkel kapcsolatos problémás helyzet megoldására vonatkozó intézkedések kezdeményezése volt. A jelenlévő szakemberek az iskola részére konfliktuskezelő technikák, pl. resztoratív képzés elsajátítására tettek javaslatot.
A gyermekjóléti szolgálat szóban adott tájékoztatása szerint a gyermek a 2010/2011. tanévet egy új oktatási intézményben kezdte, nem magántanulóként, magatartásával kapcsolatosan a tanév kezdetétől nem érkezett hozzájuk jelzés, és a közeljövőben várható a gyermek részletes pedagógia jellemzésének beszerzése.

A vizsgált alkotmányos jogok
– A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és a tisztességes eljárás követelménye: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” (Alkotmány 2.§ (1) bek.)
– A gyermekek védelemhez és gondoskodáshoz való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges” (Alkotmány 67. § (1). bek.)
– Művelődéshez (oktatáshoz) való jog: „A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot. A Magyar Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.” (Alkotmány 70/F. §)

Az alkalmazott jogszabályok
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (Kot.)
A nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI. 8.) MKM r. (Nevir.)

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) határozza meg. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Elsőként azt vizsgáltam, hogy az ügyben érintett szervre kiterjed-e a hatásköröm. Az Obtv. 29. §-a csak a hatóság fogalmát tartalmazza, a közszolgáltatást végző szerv fogalmát nem határozza meg, hanem az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. (OBH 6501/2001) A települési önkormányzat köteles gondoskodni az általános iskolai oktatásról és nevelésről [Ötv. 8. § (4)]. A helyi önkormányzatok feladat ellátási kötelezettsége a közoktatás feladatainak ellátása, így a községi, a városi, a fővárosi kerületi és a megyei jogú városi önkormányzat köteles gondoskodni az általános iskolai oktatásról [Kot. 86. § (1)]
Az Obtv. és az Ötv. és Kot. idézett rendelkezéseinek figyelembevétele mellett tehát az általános iskolai oktatást közszolgáltatásnak tekintem.
Az Obtv-ben rendelkezésemre álló eszközök azonban nem alkalmasak a biztonsági szolgálattal kapcsolatosan a panaszban megfogalmazott és az iskola igazgatója által adott válaszban szereplő tények és állítások között fennálló ellentmondások tisztázására, ezért e kérdésre vizsgálatom nem terjedt ki.

II. Az ügy érdemében
1./ Magántanulói jogviszony létesítése
A tankötelezettség – a szülő választása alapján – iskolába járással vagy magántanulóként teljesíthető [Kot. 7. § (1)]. A vizsgálatom során ugyanakkor figyelemmel voltam arra is, hogy, az iskolai neveléséről és oktatásáról – a szakértői véleményben foglaltak szerint – az az iskola gondoskodik, amellyel a tanuló tanulói jogviszonyban áll. Ez alapján a nevelési tanácsadó rendelkezik javaslattételi joggal arra, hogy a beilleszkedési, tanulási, magatartási nehézséggel küzdő tanuló tanulmányait magántanulóként folytassa. [Nevir. 23. §. (3)] A fentiek értelmében tehát a magántanulói jogviszonyt elsősorban a szülő döntése hozza létre, azonban a beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló a nevelési tanácsadó szakértői véleménye alapján folytatja tanulmányait magántanulóként.
A rendelkezésemre álló iratok szerint a gyermek magántanulói státusza a panaszos, vagy a gyermek szüleinek közös kérelmei, illetve egy esetben a gyermekjóléti szolgálat pszichológusának véleménye alapján az iskolához benyújtott, írásbeli kérelme alapján jött létre.
Az egyedi ügyben feltárt körülmények több alkalommal a helytelen jogalkalmazásra utalnak. Eszerint – a szülő elmondása, a családgondozó feljegyzése, az iskola gyermekvédelmi felelősének esetjelező lapon való nyilatkozata – a szülő kérelmeit minden alkalommal megelőzte az iskola igazgatójának erre irányuló (nyomatékos) felhívása. Ezt erősíti meg a családgondozó feljegyzése és a védelembevétel felülvizsgálatának tárgyalásán a szülő véleménye is, amely szerint a szülő nem kívánta, hogy gyermeke magántanulóként tegyen eleget tankötelezettségének, sőt erre az esetre nézve a gyermek felügyeletének hiányát is felvetette elutasítási okként.
Másrészt, amennyiben a gyermek, szülőjének választása alapján magántanulóként tesz eleget tankötelezettségének, úgy az iskola igazgatója beszerzi a tanuló lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálat véleményét, annak eldöntése érdekében, előnyös vagy hátrányos-e ez a megoldás a tanulónak. [Nevir. 23. § (1)] A szülő bejelentése tehát az iskola igazgatója tekintetében azt a kötelezettségét keletkezteti, hogy a gyermekjóléti szolgálat véleményét kérje. A feltárt körülmények szerint az iskola igazgatója ennek egyetlen alkalommal sem tett eleget, így nem kerülhetett sor annak vizsgálatára sem, hogy a magántanulóvá válás a gyermek érdekét szolgálja-e, ránézve az milyen következményekkel jár(hat).
Harmadrészt – ha a tanuló beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzd – a magántanulói jogviszonyhoz nem elegendő az illetékes gyermekjóléti szolgálat támogatása, hanem a nevelési tanácsadó szakértői véleményében foglalt javaslata szükséges, melyben meg kell határozni az iskolai nevelés és oktatás módját is. A gyermekjóléti szolgálat pszichológusának egyetlen – a szülő kezdeményezésére készült, a magántanulói jogviszonyra vonatkozó – javaslata található az iratok között, amely azonban a panaszos gyermeke vonatkozásában irreleváns és nem biztosít kellő jogalapot a magántanulói státuszhoz. 
A magántanulónak a vizsgákra való felkészülése során különös jelentősége van annak, hogy a magántanulói jogviszony milyen módon jön létre, hiszen amennyiben e jogviszony a szülő döntésén alapszik, akkor a felkészüléssel járó feltételekről is a szülő gondoskodik, illetve a tanuló egyénileg készült fel [Nevir 23.§ (2)]. Ugyanakkor, ha a beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló a nevelési tanácsadó szakértői véleménye alapján folytatja tanulmányait magántanulóként, iskolai neveléséről és oktatásáról-felkészítéséről, érdemjegyeinek és osztályzatainak megállapításáról, illetve az ehhez szükséges pedagógusokról – a szakértői véleményben foglaltak szerint – az az iskola gondoskodik, amellyel a tanuló tanulói jogviszonyban áll [Nevir 23. § (3)]. A feltárt körülmények szerint az iskola igazgatója a kötelező tanórai felmentésről szóló döntése mellett minden alkalommal meghatározta a magántanuló órarendjét is, úgy mintha a tanuló magántanulói státusza tulajdonképpen a nevelési tanácsadó véleménye alapján jött volna létre. Ez is azt támasztja alá, hogy az iskola igazgatója következetesen nem különíti el a magántanulói jogviszony létesítésének módjait, illetve ennek következtében keverednek a jogviszonnyal kapcsolatos kötelezettségek is.
Lényeges eltérés van továbbá a magántanuló számára biztosítható házi gyermekfelügyelettel összefüggésben, ugyanis, a tankötelezettségét – az illetékes tanulási képességet vizsgáló szakértői és rehabilitációs bizottság szakvéleménye alapján – magántanulóként teljesítő tanköteles korú gyermek számára a szülő kérésének megfelelő időszakra házi gyermekfelügyeletet kell biztosítani, míg ez a szülő általi döntés alapján létrejövő jogviszony esetén a házi gyermek felügyelet biztosítása ebben a formában nem kötelező. (A személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 15/1998. (IV. 30.) NM rendelet 51. § (3))
Ebből következően az iskola igazgatója eljárásával sorozatosan és súlyosan megsértette a Kot. és Nevir. vonatkozó rendelkezéseit. 

2./ A magántanuló jogai
A tanuló (magántanuló) az iskolával tanulói jogviszonyban áll [Kot. 66. § (1)] Az iskola igazgatója köteles tájékoztatni a tanulót, illetve a szülőt a magántanuló jogairól és kötelességeiről [Nevir. 23. § (2)]
A magántanulót ugyanazok a jogok illetik meg, mint a többi tanulót. A tanulónak joga, hogy nevelési, illetőleg nevelési-oktatási intézményben biztonságban és egészséges környezetben neveljék és oktassák, óvodai életrendjét, iskolai tanulmányi rendjét pihenőidő, szabadidő, testmozgás beépítésével, sportolási, étkezési lehetőség biztosításával életkorának és fejlettségének megfelelően alakítsák ki [Kot. 10. § (1)]. Valamennyi tanulót megillető egyes nevesített jogok a teljesség igénye nélkül többek között: a napközi-otthoni, tanulószobai ellátást, az iskolában és kollégiumban rendelkezésre álló eszközök és létesítmények (könyvtár, laboratórium, számítástechnikai központ, sport- és szabadidő-létesítmények stb.) igénybevételét, rendszeres egészségügyi felügyeletet és ellátást, diákköri munkában való részvételt, vagy pl. hogy jogainak megsértése esetén eljárást indítson, vagy a nyilvánossághoz fordulhasson [Kot. 11. § (1) a/-u/ pont]. A magántanulót megillető egyes jogait külön is nevesíti a jogszabály, így rendelkezik arról is, hogy a magántanuló kérelemre felvehető a napközibe és a tanulószobai foglalkozásra [Nevir. 23. § (2)].
Az iskola házirendje szabályozhatja a magántanulókra vonatkozóan, hogy e jogaikkal milyen formában és hogyan élhetnek a tanulók. Vizsgálatom során azonban az iskola házirendjében erre nézve szabályozást nem találtam. Ugyanakkor a gyermek a szülő elmondása és az osztályfőnök által adott jellemzés szerint sem vett részt a magántanulói órarendjén kívüli iskolai „életben”.
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy az iskola igazgatója nem biztosította a magántanuló tanulói jogviszonyához fűződő, a tanuló vizsgájának értékelésén túli jogainak gyakorlását, hiszen nem tette lehetővé, hogy az iskola rendezvényein részt vegyen, illetve az iskolai étkezésben részesüljön.

III. Alapvető jogok tekintetében
A jogbiztonság, mint alapvető jog fogalmának értelmezésénél az Alkotmánybíróság döntéseiben megfogalmazott elveket vettem figyelembe.
Az Alkotmánybíróság a jogállam fogalmát több aspektusból is értelmezte, kimondva, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság, amely „nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.” (9/1992.(I.30.) AB határozat)
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatból levezetett alkotmányos alapjog. Noha a gyakorlatban a tisztességes eljáráshoz való jog elsősorban a hatóságok eljárása során nyer értelmet, álláspontom szerint e jog biztosítása az oktatásban résztvevő tanulók számára szolgáltatást nyújtó oktatási intézményektől is elvárható.
Az Alkotmánybíróság a 18/1994. (III. 31.) AB határozatában állást foglalt a művelődéshez (oktatáshoz) való jog kérdésében is. Kimondta, hogy az Alkotmány 70/F. §-a értelmében a Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot, mégpedig a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép- és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával. Az állampolgárok tanuláshoz való jogát az állam intézményfenntartói kötelezettsége alapozza meg, amelynek keretében az államnak mindenki számára – hátrányos megkülönböztetés nélkül – biztosítania kell e jog gyakorlását lehetővé tevő szervezeti és jogszabályi feltételeket.
A gyermek iskoláztatása azonban nem pusztán az állam által biztosított lehetőség a gyermek és szülője számára, hanem mindkettőjük felé kötelezettség is: a gyermek meghatározott életkorban tanköteles. […] A közoktatási törvény szerint a Magyar Köztársaságban minden gyermek tanköteles, a tankötelezettség főszabály szerint annak a tanévnek a végéig tart, amelyben a tanuló tizennyolcadik életévét betölti. A tankötelezettség egy indokoltan paternalista állami beavatkozást jelent, amely a szülővel (törvényes képviselővel) szemben is kikényszeríthető. Az alkotmányos kötelezettség kikényszerítésének igazolható elvi alapja az, hogy az alapszintű oktatás elmaradása olyan súlyos, később be nem hozható hátrányt eredményez a gyermek számára, amelyet adott esetben sem a gyermek, sem a szülő nem lát előre. (AJB 1246/2010 sz. jelentés)
A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának érvényesülését elsősorban tehát a szülők kötelesek biztosítani gyermekük számára, és a gyermek tankötelezettségének teljesítése érdekében ezen felügyeleti kötelezettségüket ruházzák át az iskolára, a pedagógusokra azon időtartam alatt, amíg a gyermek az intézményben (vagy iskolai programok ideje alatt az intézményen kívül) tartózkodik. A közoktatási törvény 41. § (5) bekezdése értelmében a nevelési-oktatási intézménynek gondoskodnia kell a rábízott gyermekek, tanulók felügyeletéről, a nevelés és oktatás egészséges és biztonságos feltételeinek megteremtéséről, a tanuló- és gyermekbaleseteket előidéző okok feltárásáról és megszüntetéséről, továbbá a gyermekek, tanulók rendszeres egészségügyi vizsgálatának megszervezéséről.
A közoktatási törvény az értelmező rendelkezések között definiálja a felügyelet fogalmát. Eszerint a felügyelet: a gyermek, tanuló testi épségének megóvásáról és erkölcsi védelméről történő gondoskodás, a nevelési-oktatási intézménybe történő belépéstől a nevelési-oktatási intézmény jogszerű elhagyásáig terjedő időben, továbbá a nevelési, illetve a pedagógiai program részeként tartott kötelező, a nevelési-oktatási intézményen kívül tartott foglalkozások, programok ideje alatt. A tanulók testi és lelki egészségét és biztonságát minden, azt veszélyeztető tényezővel szemben védelemben kell részesíteni. Ennek keretében a pedagógusok kötelessége a jogsérelmek megelőzése, és minden olyan veszélyforrás időben való felismerése, amely a tanulók egészségének, testi vagy lelki épségének sérelmét eredményezheti. 
Mindezekből következően megállapítom, hogy az iskola eljárásával a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság követelményével, a tisztességes eljárással, a művelődéshez (oktatáshoz) fűződő jogokkal, valamint a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való alapvető jogaival összefüggő visszásságot okozott.
Összegzésként rá kívánok mutatni arra is, hogy az iskolának a tehetségkutatáson és tehetséggondozáson felüli feladatokat is el kell látnia, így feladata a korai tanulási, beilleszkedési nehézségek korrekciójával, a hátrányos helyzetű gyermekek felzárkóztatásával, valamint a gyermek- és ifjúságvédelemmel kapcsolatos feladatok ellátása, a gyermekek és tanulók fejlődését veszélyeztető okok felderítése és pedagógiai eszközökkel a káros hatások megelőzésére, illetőleg ellensúlyozására kell törekednie. Ennek érdekében intézkedést kezdeményez és a gyermekjóléti szolgálat segíti a gyermek- és ifjúságvédelemmel kapcsolatos feladatainak ellátásában [Kot. 41. § (6).] 
Ez azt jelenti, „hogy az iskola az oktatáshoz való tényleges hozzáférés biztosítására köteles, amelynek értelmében hátrányos helyzetű gyermekek esetén nem elégséges az intézmény passzív helyzetkezelése (…), de az átlagos tanulókhoz képest sokkal aktívabb, tevőleges beavatkozás, nevelés szükséges. Az oktatáshoz való jog tényleges érvényesülése érdekében ugyanis a hátrányos helyzetű gyermekeket mind tudásban, mind képességekben, mind készségekben fel kell zárkóztatni társaikhoz, hogy az oktatásba valóban aktíva be tudjanak kapcsolódni, illet az iskolai élet ne folyamatos kudarcélményt, hanem reális alternatívát tudjon kínálni számukra. A gyermek jogainak biztosítása során az iskola – bár semmiképp sem egyedüli felelős – kulcsszerepet játszik.” (AJB 4149/2010. sz. jelentés)
Az iskola feladata tehát nem merülhet ki abban, hogy gyermekvédelmi felelőse kitölti a gyermek magatartási zavara esetén az esetjelző lapot, amelyet további intézkedés megtétele céljából rendszeresen továbbít a gyermekjóléti szolgálathoz, de annak megállapításában sem, hogy a gyermek szülei, egyedül élő édesanyja az iskolában nem érdeklődött gyermeke tanulmánya/viselkedése után. Álláspontom szerint a gyermek érdekében mind a szülőtől, mind az iskolától az együttműködés keretében a kölcsönös tájékoztatás az elvárható, valamint hogy az iskola éljen a pedagógia által biztosított eszközökkel és módszerekkel, pl. alkalmazza a konfliktuskezelést, igénybe vegye a pedagógiai szakszolgálattól a kínált szolgáltatásokat, különösen úgy, hogy a két intézmény közös igazgatás alatt áll.

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem az Általános Iskola és Pedagógia Szakszolgálat igazgatóját, hogy a feltárt visszásság orvoslása érdekében vizsgálja felül az intézmény magántanulói jogviszonnyal rendelkező tanulóinak e jogviszonyuk létesítésével kapcsolatos eljárását és tegye meg a jogszabályokban előírt intézkedéseket, valamint a jövőre nézve ezek figyelembevételével, betartásával és betartatásával járjon el, továbbá azok garanciális jelentőségére hívja fel a tantestület figyelmét is.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem Nagykálló Város polgármesterét, hogy fenntartóként, a Kot. 104. §-a alapján folytasson le az általános iskolában törvényességi ellenőrzést és tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az érintett oktatási intézmény működése teljes körűen megfeleljen a jogszabályok előírásainak. 

Budapest, 2010. november 29.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.