Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB-750/2010. számú ügyben

Előadó: dr. Somosi György
Az eljárás megindítása
A tél közeledtével a gyártók és kereskedők, nemkülönben az állami szervek egyre gyakrabban hívják fel a gépjárművel közlekedők figyelmét a téli gumi használatára. A 2009-es évre meghirdetett közlekedési projektem részeként vizsgálatot indítottam a téli gumi használata témakörében, különös tekintettel arra, hogy indokolt-e használatának kötelezővé tétele.
Eljárásom során tájékoztatást kértem az Országos Rendőrfőkapitánytól, a Nemzeti Közlekedési Hatóság elnökétől, a Közlekedéstudományi Intézet ügyvezető igazgatójától, valamint a Magyar Autóklub főtitkárától.

A megkeresett szervek válaszai
Az Országos Rendőrfőkapitány válaszában tájékoztatott, hogy a téli gumiabroncsok kötelező használatát – bár az több alkalommal is felmerült – a hazai szabályozás nem írja elő, ettől függetlenül a rendőrség évek óta javasolja azt a gépjárművezetőknek, ha a hőmérséklet +7 fok alá csökken. Az ORFK Országos Balesetmegelőzési Bizottság kampányaiban ugyancsak ezt az üzenetet továbbítja, hangsúlyozva, hogy a téli abroncsok anyaguknak, kialakításuknak és szerkezetüknek köszönhetően +7 fok alatt jelentősen nagyobb tapadást biztosítanak az egyéb abroncsokhoz képest, így alkalmazásukkal a közúti közlekedés kockázata téli viszonyok mellett jóval alacsonyabb. Az országos rendőrfőkapitány kifejtette, hogy a használattal kapcsolatban az európai gyakorlat nem egységes, a tagállamok jelentős részében nincs kötelezően előírva, továbbá a téli abroncsok beszerzése és cseréje széles körben jelentős anyagi megterhelést jelenthet. Álláspontja szerint, a téli gumiabroncs használata kedvező hatást gyakorol a közúti közlekedés biztonságára, de a jelenlegi hazai gyakorlat megváltoztatásához a jogalkotó döntésére van szükség, figyelemmel annak jelentős anyagi vonatkozásaira is.
A Nemzeti Közlekedési Hatóság elnöke hangsúlyozta, hogy a járművek számának emelkedésével egyidejűleg megfigyelhető a vezetési szokások átalakulása is. Néhány évtizeddel ezelőtt a járművek jelentős részét a rossz idő beálltával leállították, mára ez a helyzet lényegesen megváltozott, nem tapasztalható jelentős különbség a nyári és téli járműhasználat között. Leszögezte, hogy a téli gumiabroncsok – anyagösszetételük, mintázatuk következtében – a hideg, havas, jeges útviszonyok mellett számos előnnyel rendelkeznek a négyévszakos vagy nyári abroncsokkal szemben. Ez az előny főképp a fékút csökkenésében jelentkezik, de ugyancsak fontos a jobb stabilitás és az elindulási, emelkedő leküzdési képesség is. Ezek a kedvező tulajdonságok +7 fok alatt jelentkeznek. A válaszlevél tartalmazza, hogy a magyarországi időjárási körülmények a téli időszakban meglehetősen szélsőségesek, a kritikus hőmérséklet alatti időszak nem összefüggő, hosszabb ideig télen is előfordulhat melegebb időszak. Jelenleg – az általános európai gyakorlatot követve – nem tartja időszerűnek a téli gumiabroncsok alkalmazásának kötelezővé tételét, de hasznosnak véli a felvilágosító, meggyőző kampányok szervezését. A jogszabályi szigorítás helyett az utóbbi módszer alkalmazását támogatja.
A Közlekedéstudományi Intézet ügyvezető igazgatója szerint bármilyen, a téli gumiabroncs használatát kötelezően előíró szabályozás társadalmi, gazdasági és közlekedésbiztonsági hatásvizsgálat nélkül elhamarkodott lenne. Álláspontja szerint, azt a személyt, aki szabadon dönthet arról, hogy a nem túl gyakori jeges, csúszós útviszonyok mellett útnak indul-e vagy inkább a tömegközlekedést választja, felesleges lenne ilyen kötelezettséggel sújtani. Megjegyezte, hogy a téli abroncsokkal kapcsolatos reklámokban üzleti érdekek jelenhetnek meg, míg a balesetmegelőző felvilágosítás keveset foglalkozik a lényeggel, vagyis azzal, hogy a sebességet mindig az útviszonyoknak megfelelően kell megválasztani. A KTI nem vitatja a téli abroncs bizonyos körülmények mellett nyújtott előnyeit, de az általános érvényű kötelező előírást látszatintézkedésnek tartja.
A Magyar Autóklub főtitkára a téli gumi használatával kapcsolatos nemzetközi információs anyagot bocsátott rendelkezésemre.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)
– az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.)

Megállapításaim
I. A közlekedésben résztvevők biztonságával több korábbi ombudsmani vizsgálat is foglalkozott.
A Nemzetközi Gyermekmentő Szolgálat azt kifogásolta, hogy a KRESZ módosításából kimaradt a biztonsági gyermeküléssel kapcsolatos szabályozás. A szervezet véleménye szerint, a biztonsági gyermekülés a gyermekek biztonságos közlekedéséhez elengedhetetlenül szükséges, sok gyermek életét menti meg, ezért javasolták a jogszabály módosítását. A vizsgálat során felkért szakértő egyebek mellett kifejtette, hogy a megfelelő védőberendezés nélkül utazó gyermek nemcsak baleset bekövetkezésekor, hanem vészhelyzetben végzett drasztikus fékezések és kanyarodások alkalmával is komoly sérüléseket szenvedhet. A gyerekeket csak az erre a célra gondosan kialakított védőberendezésben való elhelyezés óvhatja meg, csak ez küszöbölheti ki a testi adottságok és orvosfiziológiai okokból eredő hátrányos helyzetüket. A szakértői véleményre tekintettel javasoltuk a KRESZ módosítását, hogy a biztonsági öv használatához hasonlóan, kötelezően írja elő a biztonsági gyermekülés használatát. (OBH 7817/1997.)
A híradásokból értesültem arról, hogy 2008 májusában Pécsen egy 20 hónapos kisgyermek és a nagymamája, Bonyhádon pedig egy négyéves kislány vesztette életét kijelölt gyalogos-átkelőhelyen történt közlekedési balesetben. E tragédiák alapján szükségesnek tartottam megvizsgálni általánosságban a gyalogosközlekedés helyzetét, a gyalogátkelők biztonságosságát. A vizsgálatról készült jelentés ismerteti a gyalogátkelők megközelítésére, az elsőbbségadásra és az átkelők kialakítására vonatkozó legfontosabb rendelkezéseket, emellett felhívja a figyelmet a gyermekek védelmének, biztonságos közlekedésre nevelésének kiemelt fontosságára. A közutak kezelőit arra kértem, vizsgálják meg az átkelők megfelelőségét, szükség esetén készítsenek intézkedési tervet a gyalogos közlekedés biztonságának növelése érdekében, az oktatási minisztert pedig arra, hogy vizsgálja meg, megfelelő-e a gyermekek (tanulók) biztonságos gyalogos-közlekedésre nevelésének jelenlegi gyakorlata, kellő súllyal van-e jelen a nevelési-oktatási intézményekben a közlekedésbiztonság életkori sajátosságoknak megfelelő elméleti és gyakorlati oktatása. (OBH 3045/2009.)
A közlekedési projekt keretében vizsgáltam az autóbuszokon utazók biztonságát az iskolabuszokon szállított gyermekek és az állva utazás témakörét illetően. A vizsgálat alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságokat tárt fel, ezért a közlekedési, hírközlési és energiaügyi miniszterhez fordultam. (OBH 1169/2009.)
II. Az emberi élet és az emberi méltóság elválaszthatatlan egységet alkot és minden mást megelőző legnagyobb érték. [23/1990. (X. 31.) AB határozat]
Az 54. § alapján az államnak általában, személytelenül, statisztikai sokaságként „mindenki” számára kell az élet védelméről intézményesen gondoskodnia. Közlekedési szabályokat, környezetszennyezési kibocsátási határértékeket, műszaki biztonságtechnikai előírásokat nem szükséges törvényben meghatározni, jóllehet mindezek érintik az élethez való jog objektív oldalát, az abból következő állami kötelességeket. [64/1991. (XII. 17. AB határozat]
Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése a Magyar Köztársaságban minden ember számára biztosítja az élethez való jogot. Az Alkotmánynak ez a rendelkezése az állam részéről nem csupán e jog megsértésétől való tartózkodás kötelezettségét jelenti, hanem e jog biztosítását, az emberi élet védelmét az adott társadalmi közegben tevékenyen is elő kell mozdítania. Az emberi élet tevőleges állami védelmét szolgálja olyan büntető, polgári és közigazgatási jogszabályok meghozatala és végrehajtása, amelyek az emberi életet mások tevékenységétől vagy tevékenységének eredményétől óvják. [58/1994. (XII. 14.) AB határozat]
Figyelemre méltó a biztonsági öv kötelező használatát előíró rendelkezéssel foglalkozó 60/1993. (XI. 29.) AB határozat. Ebben az Alkotmánybíróság utalt az Emberi Jogok Európai Bizottságának 8707/79. számú döntésére, amely szerint számos esetben szükség van arra, hogy a hatóságok megóvják az egyént a különféle veszélyektől, valamint ezeknek a társadalomra gyakorolt káros hatásától. Ilyennek tekinthető az ipari üzemek biztonsági berendezéseinek felszerelése, a pályaudvari aluljárók, a közúti gyalogátkelőhelyek kialakítása, valamint számos más, az egyént és a közérdeket egyaránt védő intézkedés. A Bizottság álláspontja szerint a biztonsági öv kötelező használatának előírása a gépjárművezetők és utasaik számára is ilyen, védelmet biztosító előírásnak tekinthető. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy ez a kötelezés semmiképpen sem érinti a magánéletet, s nem tekinthető az abba való hatósági beavatkozásnak.
Az Alkotmánybíróság a 351/B/2005. AB határozatban kifejtette, hogy az állam az alkotmányos határok között szabadon dönthet arról, hogy a közúti közlekedésben való részvétellel kapcsolatban az életet, testi épséget, egészséget védelmező milyen biztonsági szabályokat tart ésszerűnek bevezetni, ezek közül melyek betartását látja ellenőrizhetőnek, illetőleg mely szabályok végrehajtását látja célszerűnek – szükség esetén hatósági kényszer útján is – biztosítani. A biztonsági öv használatának szakmailag kimutatható előnyei, illetőleg hátrányai, a baleset alkalmával valószínűnek mutatkozó következmények felmérésére irányuló statisztikai és egyéb elemzések, a közlekedés biztonságával összefüggő szakmai megállapítások – vagyis a célszerűség szempontjai – a jelen ügyben sem szolgálhatnak az alkotmányosság megítélésének alapjául.
III. A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (Kötv.) 3. § (1) bekezdése szerint, a közúti közlekedésben mindenkinek joga van részt venni; a közutat és a közforgalom elől el nem zárt magánutat közlekedés céljából gyalogosként vagy – meghatározott feltételek teljesítése esetén – járművezetőként bárki igénybe veheti. Jogszabály gyalogosok és járművek közlekedését egyes közutakon korlátozhatja vagy kizárhatja. A Kötv. 5. § (1) bekezdésének a) pontja előírja, hogy aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles a közúti forgalomra vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket megtartani, a c) pont értelmében pedig úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse.
A közúti közlekedés szabályairól szóló 1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet (KRESZ) 25. § (1) bekezdése szerint, járművel a forgalmi, az időjárási és látási viszonyoknak, továbbá az útviszonyoknak megfelelően kell közlekedni; figyelemmel kell lenni a jármű sajátosságaira, az utasokra és a rakományra. Közlekedési tábla a hólánc használatát kötelezővé teheti, ami azt jelenti, hogy az úton közlekedő járműnek legalább egy hajtott tengelyén a gumiabroncsokat hólánccal kell felszerelni. Jogszabály a téli abroncs kötelező használatát nem írja elő.
A Kutató Centrum 2008 decemberében 1590 fő megkérdezésével felmérést készített a gumiabroncs vásárlási szokásokról. Ebből kiderül, hogy azok a gépjárművezetők törődnek kevésbé a gumiabroncsok téli cseréjével, akik kevesebbet vezetnek, a havonta levezetett távolság növekedésével emelkedik a téli abroncsot használók aránya. A megkérdezettek több mint 82 százaléka nyilatkozott úgy, hogy a szezonnak megfelelő abroncsokat használ.
Az Európai Unió a téli gumik használatát nem szabályozza, azt nemzetállami jogszabályok határozzák meg. A vizsgálat részeként áttekintettem néhány európai ország gyakorlatát. Egyes országok kötelezővé tették a téli gumi használatát (Balti államok, Finnország, Svédország, Szlovénia), különbség csak az időtartamban van. Más államokban ilyen általános előírás nincs, de bizonyos feltételek esetén kötelező a használat. Ausztriában november 1. és április 15. között akkor kötelező a téli gumi használata, ha az időjárási körülmények (télies útviszonyok) megkövetelik azt. Szlovákiában akkor, ha az utat összefüggő hóréteg vagy jég borítja. Németországban az időjárási viszonyoknak megfelelő felszereléssel kell ellátni a járművet. A tagállamok jelentős részében a téli gumik használata nincs kötelezően előírva. Arról nem rendelkezem információval, hogy más országokban a közlekedők hány százaléka használ téli abroncsot.
A téli időszak közeledtével autós szaklapokban, internetes oldalakon téli gumik tesztjeit ismertetik és felhívják a figyelmet használatuk fontosságára. A megkeresett szervek válaszaiból megállapítható, hogy nem vitatják a téli gumi előnyeit, ugyanakkor a kötelezővé tételt nem javasolták. Az Országos Rendőrfőkapitány ezzel kapcsolatban felvetette annak szociális hatását is. A közlekedési szabályok feladata a biztonságos és zavartalan közlekedés feltételeinek megteremtése. A közlekedés biztonságát, a kockázatok csökkentését szolgáló rendelkezések, jelzések betartása jórészt a közlekedésben résztvevők figyelmét igényli (biztonsági öv használata, sebességkorlátozások, veszélyt jelző közlekedési táblák), ugyanakkor az államnak az élet, testi épség védelme érdekében hozott döntései az érintettek számára kiadásokat is jelenthetnek. Az időszakos műszaki vizsga, a gyermekülés kötelező használata, a minimális profilmélységet el nem érő abroncs cseréje költséggel jár, de a közlekedők biztonságát szolgálja.
A megkeresett szervek álláspontját elfogadom, arra tekintettel a téli gumi használatának kötelezővé tételét nem kezdeményezem, ismert előnyeire tekintettel azonban alkalmazását ajánlom a közlekedőknek. 

Budapest, 2010. január 20.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.