Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 301/2010. számú ügyben
(Kapcsolódó ügy: AJB 308/2010.)

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
1. Az AJB 301/2010. (előzmény OBH 2852/2009.) számú ügyben panaszosok a hozzátartozójuk halálával kapcsolatos halottkezelési eljárást sérelmezték. Panaszukban előadták, hogy hozzátartozójuk a nyári melegben hunyt el. Közvetlenül a temetést megelőzően jutott a panaszosok tudomására, hogy az albertirsai temető hűtője nem működött, ennek következtében az elhunyt holtteste bomlásnak indult. 
2. Az AJB 308/2010. (előzmény 7037/2009.) számú hivatalból indított ügy előzményének vizsgálatakor derült fény arra, hogy Tolna város önkormányzata nem tart fenn köztemetőt.
A panaszokban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz, valamint az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben érintett kegyeleti jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügyek alapos feltárása érdekében tájékoztatást kértem az albertirsai ügyben az ÁNTSZ Ceglédi Kistérségi Intézetének tiszti-főorvosától, a város jegyzőjétől és az Irsai Evangélikus Egyházközösség lelkészétől. A Tolna városi ügyben megkerestem a település jegyzőjét és a polgármestert, valamint az előzményi ügy vizsgálatakor a Pécsi Katolikus Egyházmegye megyéspüspökét.

A megállapított tényállás
Az albertirsai esetben:
A panaszosok hozzátartozójuk halálakor egy temetkezési szolgáltatót kértek fel a halottkezelési eljárás lefolytatására. A temetkezési szolgáltató munkatársainak bejegyzése alapján a holttestet 2008. július 2-án helyezték az evangélikus egyház tulajdonában és üzemeltetésében álló temető hűtőjébe. A temető gondnoka által vezetett hűtő napló adatai szerint a hűtő július 2-án és 3-án jól működött, 4-én a temetés napján reggel meghibásodott és nem hűtött, amelynek következtében a holttest bomlásnak indult. 
A panaszosok 2008. július 24-én az ÁNTSZ-hez és a helyi jegyzőhöz fordultak kérve a temetésen történtek kivizsgálását. Az ÁNTSZ az ügyben helyszíni vizsgálatot folytatott, ahol feltárta, hogy a hűtő a temetés napján reggel elromlott és az üzemeltető a javításról még aznap intézkedett. Ezt követően írásbeli felhívással fordult a temető tulajdonosához, hogy a jövőben a hűtőszekrény folyamatos karbantartását és annak szükség szerinti cseréjét végezze el.
A jegyző a panaszosokkal közölte, hogy az ügy kivizsgálására hatósága nem jogosult és kérelmüket áttette a fogyasztóvédelmi hatóságnak. A jegyző az eljárással összefüggésben tájékoztatott arról, hogy a város területén található 5 temető mindegyike egyházi tulajdonban és fenntartásban működik, köztemetőt az önkormányzat nem tart fenn és kegyeleti közszolgáltatási szerződést sem kötött a feladat ellátása érdekében. Ismertette azt is, hogy az érintett temetőben ellenőrzést sem folytatott. A panaszosok 2009 áprilisában fordultak hozzám. Az irsai evangélikus egyház lelkésze megkeresésemre nem válaszolt. 

A tolnai ügyben:
Tolna városában kettő, a katolikus egyház tulajdonában álló temető található, amelyből a városi temető éveken keresztül kegyeleti közszolgáltatási szerződés alapján az önkormányzat fenntartásában működött, azonban a felek a szerződést 2007. december 31-ével közös megegyezéssel megszüntették. Ezt követően, több mint egy év múlva 2009. február 27-én az egyház és az önkormányzat együttműködési szerződést kötött, amely szerint a két egyházi tulajdonú temető kijelölt parcelláiban az egyházközség biztosítja az önkormányzat részére a köztemetés elvégzéséhez szükséges sírhelyeket. Ennek ellentételezéséül az önkormányzat az egyház használatába adja a tulajdonában lévő ravatalozót, vállalja az elektromos áram és vízdíj megfizetését és a hulladék elszállításáról is gondoskodik, továbbá az önkormányzat magára nézve a temetőszabályzatot kötelezőnek ismeri el.
A polgármester időközben, az államigazgatási hivatallal történt egyeztetéseket követően a képviselő-testület 2009. december 17-ei ülésére elkészítette a köztemető fenntartásáról szóló előterjesztését, amelynek során a testület arról döntött, hogy ismételten kezdeményezi az egyházzal a közszolgálati szerződés megkötését.
Az előzmények ismeretében a hivatalból indított vizsgálat továbbá kiterjedt a jegyző temetővel kapcsolatos ellenőrzési jogosítványainak gyakorlására is. A panaszosok 2008 decemberében fordultak hivatalomhoz, amelyet hatásköröm hiánya miatt elutasítottam, mivel az általuk sérelmezett eljárás az egyházi tulajdonú temetőben történt, és az egyház tevékenységét nem vizsgálhatom. A jegyző a hivatalból indított vizsgálati eljárás alatt tájékoztatott arról, hogy a hivatalához érkezett szóbeli panasz az egyház és az üzemeltető vállalkozás közötti vitáról, amely álláspontja szerint a kétfél közötti egyeztetést követően rendeződött. A jegyzőtől választ kértem arra is, hogy folytatott-e a temetőkben ellenőrzést. Álláspontja szerint a Ttv. 7. §-a kötelezi a jegyzőt, mint a temetkezési szolgáltatást engedélyező hatóságot, hogy a temető fenntartásával és üzemeltetésével kapcsolatban ellenőrzést végezzen. Ugyanakkor hivatkozott a Dél-Dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatallal is egyeztetett szakmai álláspontra, amely szerint a jegyzőnek ezen kötelezettsége csak a köztemetőkre, illetve az önkormányzati fenntartású vagy üzemeltetésű temetőkre vonatkozik. A fentiek alapján mivel a városban a temetők egyik kategóriába sem sorolhatóak, a működéssel kapcsolatban hatósági ellenőrzés nem folyt.

A vizsgált alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” (Alkotmány 2. § (1). bek.)
Az emberi méltósághoz való joggal összefüggő kegyeleti jog: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.” (Alkotmány 54. § (1). bek.)

Az alkalmazott jogszabályok
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény (Ttv.)
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 145/1999. (X. 1.) Korm. r.
Az önkormányzati miniszter feladat- és hatásköréről szóló 132/2008.(V. 14.) Korm. r.
Az okmányirodák kijelöléséről és illetékességi területéről szóló 256/2000. (XII. 26.) Korm. r.

A vizsgálat megállapításai
I.A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) határozza meg. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az ügyekben közreműködő jegyzők és az ÁNTSZ kistérségi intézete az Obtv. 29. § (1) bekezdés a/ pontjában foglaltak szerint közigazgatási feladatot ellátó szervek, továbbá a törvény 29. § (1) g/ pontja szerint hatóságnak minősül a helyi önkormányzat is, vagyis mindhárom szerv eljárásának vizsgálata az ombudsman hatáskörébe tartozik. Ugyanakkor az Obtv. 16. § (1) bekezdése értelmében hatásköröm hiányát állapítom meg az egyházakkal, mint temető tulajdonosokkal, továbbá a temetkezési vállalkozóval szemben, mivel a hatáskörömet meghatározó törvény szerint egyik fél sem minősül hatóságnak.

II. A sérelmezett eljárások tekintetében
1. Az önkormányzat köztemető fenntartásával összefüggő kötelező feladata
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. LXV. törvény értelmében a köztemető fenntartása kötelező önkormányzati feladat, a törvény 8. §-ának (4) bekezdése kimondja, hogy a települési önkormányzat köteles gondoskodni a köztemető fenntartásáról. A Ttv. 3. § b/ pontja értelmében köztemető alatt értjük, az önkormányzat tulajdonában lévő, illetve a nem önkormányzati tulajdonban lévő temetőt is, amelyben az önkormányzat – a temető tulajdonosával kötött megállapodás alapján – fenti kötelezettségének eleget tesz. A Ttv. 3. § h/ pontja meghatározza a kegyeleti közszolgáltatás tartalmát is, amely alatt értjük a köztemető fenntartását, továbbá üzemeltetését magába foglaló egyéni és közösségi kegyeleti célú, az elhunyt emlékének megőrzésére irányuló önkormányzati tevékenységek összességét.
A települési önkormányzat (fővárosban a fővárosi önkormányzat) a köztemetők fenntartására (üzemeltetésére) vonatkozó kötelezettségét elláthatja saját maga, illetve a kegyeleti közszolgáltatási szerződéssel gazdálkodó szervezet útján. Az önkormányzat, ha tulajdonában nincs temető, az önkormányzati törvényben szabályozott kötelezettségét más - pl. egyház vagy gazdálkodó szervezet tulajdonában lévő - temetőben is elláthatja. Erről meg kell állapodnia a temető tulajdonosával. A megállapodás tartalmára is a közszolgáltatási szerződés az irányadó.
A Ttv. 6 §-ának (4) bekezdése szerint a köztemető esetében a temető használatának rendjéről önkormányzati rendeletben, egyéb temetők esetében temetőszabályzatban kell rendelkezni.
Megállapítom, hogy köztemető fenntartása kötelező önkormányzati feladat, ha az önkormányzat nem rendelkezik saját tulajdonú temetővel a feladatának ellátása érdekében megállapodást kell kötnie a temető tulajdonosával, a megállapodásra pedig a közszolgáltatási szerződés szabályait kell alkalmazni.

2. A jegyző temetkezéssel összefüggő feladatai
A jegyző temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatait is a Ttv. határozza meg, ennek körében nevesített fő feladatai az ellenőrzés, az engedélyezés és a köztemetés megrendelése. 
A panaszok benyújtásának időpontjában hatályos jogszabályok értelmében a temető fekvése szerint illetékes jegyző ellenőrzési jogkörében eljárva a Ttv. 7. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően a temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellátását végzi, aki az ellenőrzés során a köztemetőben vezetett nyilvántartásokba betekinthet, továbbá vizsgálhatja a temetőben szolgáltatást végzők jogosultságát. A feltárt hiányosságok esetén a jogszabályokban és a temetőszabályzatban foglalt rendelkezések betartására felhívja az érintettet, valamint szabálysértési eljárást folytathat le.
A fentiek ismeretében nem fogadható el az államigazgatási hivatal és a jegyző azon álláspontja miszerint a jegyző a temetők fenntartásával összefüggő ellenőrzési jogkörét csak a köztemetők esetén gyakorolhatja. A jogszabály nem tesz különbséget az ellenőrzés szempontjából a temetők tulajdonosai között, hiszen a jegyző a temetőszabályzatban foglaltak betartására is felhívhatja a figyelmet, a temetőszabályzatban pedig a temető használatának rendjéről akkor kell rendelkezni, ha az nem köztemető. A jegyző tehát illetékességi területén bármelyik temetőt (egyházi, lezárt vagy működő önkormányzati) ellenőrizheti, amely jogosultsága kiterjed a létesítményekre, a temető fenntartására, üzemeltetésére. 
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a temető üzemeltetésének és a temetkezési szolgáltatók tevékenységének ellenőrzése a sérelmet okozó cselekmény időpontjában hatályos szabályok szerint a temető fekvése szerinti jegyző hatáskörébe tartozott. 
Meg szeretném jegyezni, hogy az ellenőrzési jogkör jogosultja személyében csak az albertirsai esetben következett be változás 2009 októberében, mivel e jogkör címzettje a jogszabályváltozás következtében a temetkezési szolgáltatást engedélyező hatóság, amelyet a körzetközponti feladatokat ellátó jegyző végzi.

3. A kegyeletsértés, mint bűncselekmény
Az albertirsai ügyben a panaszosok az eljárásban sérelmet okozó ”büntetését” kezdeményezték.
A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény 181. §-a állapítja meg a kegyeletsértés elkövetési magatartását, amely a halottnak vagy emlékének meggyalázásának esetére rendelkezik. Ezen részben olyan magatartás értendő, amely - ha élő személy ellen követték volna el - rágalmazás vagy becsületsértés vétségeként lenne büntetendő. Ilyen lehet a halott emlékének ápolására szolgáló síremlék, urna, emléktábla, kegyhely stb. megrongálása, szétrombolása, szétdúlása, beszennyezése, bemocskolása és ehhez hasonló egyéb magatartás is. Kegyeletsértő továbbá a boncolás kivételével pl. a halott testének megcsonkítása, és a temetés kivételével a holttest megsemmisítése is. A kegyeletsértés vétsége a Btk. 183. §-a alapján magánindítványra büntethető, amelynek bíróság előtti előterjesztésére a sértett hozzátartozója és örököse is jogosult.
Megállapítom, hogy bűncselekmény elkövetése miatt a vizsgált szervek eljárást nem kezdeményezhetnek, mert arra nem rendelkeznek jogosultsággal.

III. Alapvető jogok tekintetében
A jogbiztonság, mint alapvető jog fogalmának értelmezésénél az Alkotmánybíróság döntéseiben megfogalmazott elveket vettem figyelembe.
Az Alkotmánybíróság a jogállam fogalmát több aspektusból is értelmezte, kimondva, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság, amely „nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.” [9/1992. (I. 30.) AB. hat.]
Az Alkotmányban rögzített emberi méltósághoz való jogból levezethető kegyeleti jog érvényesülésének vizsgálatakor hangsúlyozni kell, hogy az Alkotmánybíróság ítélkezési gyakorlatában az élethez és az emberi méltósághoz való jogot az alkotmányos alapjogok hierarchiájának élére helyezte. (23/1990. (X. 31.) AB határozat) A személyiség szabad kibontakozása, és az általános cselekvési szabadság is alapjai az egyén önrendelkezési jogának, a vallás szabad megválasztásának, és mindezeknek az ember életén túlmutató folyománya lehet az eltemettetés módjára vonatkozó rendelkezés, aminek a hozzátartozók, vagy azok hiányában az eltemettető kötelesek eleget tenni. „Mindazonáltal a hozzátartozók a temetés külsőségeivel, a sírhely megválasztásával is kifejezésre juttatják a meghalt iránti megbecsülésüket, gyászuk nagyságát.” (BH 1997. 525.) A Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 85. §-ában megfogalmazottaknak a bíróságok ítélkezési gyakorlatuk során egyrészt az elhunyt hozzátartozóinak, tágabb értelemben pedig mindenkinek, akinek az emlékezetében az elhunyt emléke tovább él biztosítanak személyiségi jogi jellegű védelmet, másrészt pedig a meghalt személy emlékét őrzik jó hírnevének, becsületének, emberi méltóságának, magántitkainak és személyes adatainak, továbbá valós gondolatainak a védelme által. (Vö: BH 1996. 250.) A bírósági gyakorlat által védelmezett érdekkör másik nagy csoportja azonban szorosan a halálhoz kapcsolódik és a végtisztesség megadását, a halott földi maradványainak tiszteletben tartását követeli meg. Így e sajátos személyhez fűződő jog megsértését jelenti a közfelfogás szerint méltatlan körülmények között lebonyolított temetés (BH 1997. 525). 
A Ttv. általános indokolása szerint a temetkezési tevékenység ellátása és a temetők fenntartása, üzemeltetése olyan – részben anyagi-műszaki, részben humán jellegű – egyéni és közösségi célú szolgáltatás, amelynek megszervezése, zavartalan lebonyolítása alapvetően kegyeleti célokat szolgál.
Mindezekből következően megállapítom, hogy a jegyzők hatáskörükben nem jártak el, ellenőrzési kötelezettségüket elmulasztották, továbbá az érintett települési önkormányzatok a köztemető fenntartására vonatkozó kötelező önkormányzati feladatukat nem látták el és ezzel a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság követelményével, illetve a kegyeleti jogokkal összefüggő visszásságot okoztak.
A fentiek alapján az intézkedéseim megfogalmazásánál figyelemmel voltam az időközben bekövetkezett hatáskörváltozásra, ezért Albertirsa jegyzőjének eljárása miatt további intézkedést nem kezdeményezek, továbbá tekintettel voltam arra, is, hogy Tolna város képviselő-testülete időközben saját hatáskörben eljárva döntést hozott a kegyeleti közszolgáltatási szerződés ismételt megkötésére.
Fontosnak tartom megjegyezni, hogy a jelentésben feltárt sérelmes eljárások, nem egyedi esetek, továbbá az önkormányzati miniszter feladat- és hatásköréről szóló 132/2008. (V. 14.) kormányrendeletben a Kormány a helyi önkormányzatokért felelős tagjául az önkormányzati minisztert jelölte ki, akinek a helyi önkormányzatokért való felelőssége körében gondoskodni kell a temetkezési közszolgáltatások szakmai irányításáról. 

Intézkedéseim
1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy Tolna város jegyzője a jövőben teljes körűen tegyen eleget a temető üzemeltetésének és a temetkezési szolgáltatók tevékenységének ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségének. 
2. Az Obtv. 25.§-a alapján kezdeményezem Albertirsa képviselő-testületénél, hogy a köztemető fenntartása érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket.
3. Az Obtv. 21. §-ának (1) bekezdése alapján felhívom az önkormányzati minisztert, hogy a szakmai irányítás eszközeivel segítse elő a helyi önkormányzatok temetkezési közszolgáltatás ellátásával összefüggő feladatainak végrehajtását, továbbá kezdeményezem, hogy az államigazgatási hivatalokon keresztül hívja fel a temetkezési szolgáltatást engedélyező hatóságok (körzetközponti jegyzők) figyelmét a temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő ellenőrzési jogkörük megfelelő gyakorlására.

Budapest, 2010. január 12.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok:
A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény
6. § (1) A temető tulajdonosának feladata a temető tárgyi és infrastrukturális létesítményeinek, zöldfelületeinek, valamint sírhelytábláinak megépítése, illetőleg kialakítása.
(2) A temető tulajdonosának feladata a temető kegyeleti méltóságának őrzése.
(3) A temető tulajdonosa - ha nemzetközi szerződés másként nem rendelkezik - köteles a temető fenntartásáról, továbbá üzemeltetéséről gondoskodni. E feladatait saját maga, illetve - szerződés alapján - gazdálkodó szervezet útján is elláthatja.
7. § (1) A temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellátását a temető fekvése szerint illetékes jegyző, fővárosban a főjegyző ellenőrzi.
(2) A jegyző az (1) bekezdésben meghatározott jogkörében
a) felhív a jogszabályokban és a temető szabályzatban foglalt rendelkezések betartására,
b) szabálysértési eljárást folytathat le.
(3) Ha a köztemető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatokat az önkormányzat a kegyeleti közszolgáltatási szerződés útján látja el, a jegyző a (2) bekezdésben meghatározottakon túlmenően ellenőrzi a szerződésben foglaltak maradéktalan teljesítését. Szerződésszegés esetén kezdeményezheti a szerződés felmondását.
(4) A jegyző az ellenőrzés során a köztemetőben vezetett nyilvántartásokba betekinthet, továbbá vizsgálhatja a temetőben szolgáltatást végzők jogosultságát.

2009. október 1-jétől hatályos szöveg
7. § (1) A temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellátását a temetkezési szolgáltatást engedélyező hatóság ellenőrzi.

9. § (1) A temető létesítése során a temetőtulajdonos
a) utat,
b) ravatalozót,
c) a halottak ideiglenes elhelyezésére szolgáló tárolót és hűtőt,
d) boncolóhelyiség-csoportot,
e) a temető bekerítését vagy élősövénnyel való lehatárolását,
f) vízvételi lehetőséget, illemhelyet,
g) a temető területének - rendeltetésének és a hely jellegének megfelelő - parkosítását, az utak sorfásítását,
h) hulladéktárolót
a kormányrendeletben meghatározottak szerint köteles biztosítani.
16. § A temető üzemeltetését e törvényben, kormányrendeletben, temetőszabályzatban, továbbá köztemető esetén önkormányzati rendeletben, és a kegyeleti közszolgáltatási szerződésben meghatározott rendelkezések szerint kell ellátni. Az üzemeltető
a) meghatározza a temetkezési szolgáltatás, illetőleg a temetőben végzett egyéb vállalkozási tevékenységek ellátásának temetői rendjét;
b) biztosítja az eltemetés (urnaelhelyezés) feltételeit, ideértve a temetési helyre való első temetést megelőzően a sírhely kiásásáról (sírásás) való gondoskodást;
c) megállapítja a temetőlátogatók kegyeletgyakorlásának feltételeit, a nyitvatartási időt;
d) biztosítja a ravatalozó, boncolóhelyiség-csoport és ezek technikai berendezései, tárolók és hűtők, valamint a temető egyéb közcélú létesítményei (infrastruktúra) karbantartását, és működteti azokat;
e) gondoskodik a temetőbe kiszállított elhunytak átvételéről, és biztosítja a temető nyitását, zárását;
f) megőrzi a nyilvántartó könyveket;
g) tájékoztatja a temetőlátogatókat;
h) kijelöli a temetési helyeket;
i) elvégzi a temető és létesítményeinek tisztán tartását, az utak karbantartását, síkosságmentesítését és a hóeltakarítást;
j) összegyűjti és elszállítja a hulladékot;
k) gondoskodik a temető rendjének betartásáról és betartatásáról;
l) összehangolja a temetői létesítmények, így különösen a ravatalozó használatával kapcsolatos temetkezési szolgáltatói tevékenységeket, szervezési intézkedésekkel elősegíti a temetés és az urnaelhelyezés zökkenőmentes lefolytatását;
m) gondoskodik az ügyfélfogadásról.

A temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról szóló 145/1999. (X. 1.) kormányrendelet
5. § (1) Temetőben - temetkezési emlékhely kivételével - ravatalozót kell építeni.
(2) Ravatalozót úgy kell megépíteni, hogy az alkalmas legyen az elhunyt ravatalozásra való előkészítésére, a kegyelet lerovására, az elhunyt elbúcsúztatására. Egy épületegységen belül az üzemi-technikai és a búcsúztató helyiségeket úgy kell elválasztani egymástól, hogy az ne zavarja a gyászszertartást.
(3) A temetőbe, illetve a ravatalozóba kiszállított holttest hűtéséről - halott hűtő berendezésben - a ravatalozásig folyamatosan gondoskodni kell.
(4) 2000 fő alatti lakónépességű településen a holttest hűtése (tárolása) a ravatalasztal hűtésével is megoldható.
(5) Ravatalozó épületet úgy kell megépíteni, hogy az külső ravatalozásra is alkalmas és akadálymentesen megközelíthető legyen.
(6) A ravatalozó rendszeres takarításáról és szükség szerinti fertőtlenítéséről a temető üzemeltetője gondoskodik.

2009. október 1-jétől hatályos szöveg
59. § (1) A Kormány temetkezési szolgáltatási tevékenységeket engedélyező hatóságként, valamint a szolgáltatási tevékenység megkezdésének és folytatásának általános szabályairól szóló törvény szerinti szolgáltatás felügyeletét ellátó hatóságként
a) a temetkezési szolgáltatás tekintetében a temetkezési szolgáltató székhelye,
b) a temető fenntartásával és üzemeltetésével összefüggő feladatok ellenőrzése tekintetében a temető fekvése
szerint illetékes körzetközponti feladatokat ellátó települési önkormányzat jegyzőjét jelöli ki.

Az okmányirodák kijelöléséről és illetékességi területéről szóló256/2000. (XII. 26.) Korm. rendelet
1. § (1) Ha a jogszabály eltérően nem rendelkezik, az e rendelet mellékletében kijelölt, körzetközponti feladatokat ellátó települési (fővárosi kerületi) önkormányzat jegyzője a polgármesteri hivatal részeként működtetett okmányiroda (a továbbiakban: okmányiroda) útján, az ország területére kiterjedő illetékességgel látja el - a (2)-(3) bekezdésben meghatározott kivétellel - a külön jogszabályban hatáskörébe utalt feladatait.
1 sz. melléklet
13. PEST MEGYE
13.5. Cegléd Okmányiroda
Albertirsa

16. TOLNA MEGYE
16.9. Tolna Okmányiroda
Tolna