Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 135/2010. számú ügyben
(előzmény AJB 7019/2009. számú ügy)

Előadó: dr. Bene Beáta
Az eljárás megindulása
A panaszos a nyelvvizsgaközpont eljárását sérelmezte, mivel a sikertelen írásbeli nyelvvizsga javításával szemben, határidőn belül postára adott felülvizsgálati kérelmét a vizsgaközpont elutasította. A panaszos időközben panasszal fordult az Oktatási Hivatalhoz is, de az, a panasz megalapozatlanságáról tájékoztatatta. A hozzám forduló sérelmesnek találta azt is, hogy a vizsgadolgozat megtekintését követően csak két munkanap és egy hétvége állt a rendelkezésére a felülvizsgálati kérelem benyújtására. Hátrányos megkülönböztetésnek tartotta, hogy vidékről – még a megyeszékhelyről sem – lehet a sürgősséggel feladott levelet másnap kézbesíteni és ezt nem veszik figyelembe a határidő megállapításánál.
Tekintettel arra, hogy a beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és a jogorvoslathoz való alapvető jogok sérelmének gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy körülményeinek feltárása érdekében az Oktatási Hivatalt is vizsgálat lefolytatására kértem fel, majd szakmai álláspontja megismerése érdekében, az oktatási és kulturális miniszterhez fordultam, továbbá az ügyben kifejtette véleményét a vizsgaközpont igazgatója is.

A megállapított tényállás
A 17 éves vizsgázó a vizsgaközpont szervezésben 2009. augusztus 15-én sikertelen írásbeli nyelvvizsgát tett. A vizsgázó 2009. szeptember 24-én megtekintette a dolgozatát, abból másolatot készített és később felkészítő tanárának is megmutatta a jegyzeteit. Álláspontjuk szerint a javítás során a dolgozat olyan részét is hibaként értékelték, amely szóról szóra megegyezett a tankönyv szövegével, ezért a vizsgázó jelentős pontszámtól esett el. A nyelvvizsga értékelése miatt a vizsgázó 2009. szeptember 28-án felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, amely 2009. szeptember 30-án érkezett meg a vizsgaközponthoz. A kérelmet a vizsgaközpont október 21-ei keltezéssel elutasította, arra hivatkozással, hogy az hozzá késve érkezett meg, mert álláspontjuk szerint 2009. szeptember 29-e volt a beérkezési határidő. Ugyanakkor a felülvizsgálati kérelem elutasítása és az írásbeli vizsgaeredményről szóló írásos értesítés egy postai küldeményben 2009. november 21-én érkezett meg a vizsgázóhoz. 
Az Oktatási Hivatal Nyelvvizsgáztatási Akkreditációs Központja (továbbiakban: NYAK) vizsgálati eljárása megállapította, hogy a kérelem a vizsgaközponthoz valóban határidő után érkezett, a jelzett dátum ugyanis nem a postai feladás, hanem a beérkezés határideje. Továbbá tájékoztatott intézkedéséről, amellyel felkérte a Vizsgaközpontot, hogy a jövőben e-mail és fax útján is tegye lehetővé a felülvizsgálati kérelmeknek a központhoz juttatását, valamint a vizsgázókat félreérthetetlenül tájékoztassa a közzétett határidők értelmezéséről.
A vizsgaközpont tájékoztatása alapján a nyelvvizsgát 2009. augusztus 15-én szervezték meg, a vizsga eredményeket (a vizsganaptárban megállapított határidőt szeptember 15-ét megelőzően) 2009. szeptember 10-én hozták nyilvánosságra, a felülvizsgálati kérelmek beérkezési határidejét 2009. szeptember 29-ében határozták meg. A vizsga eredményekkel szemben összesen 201 db felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be, ebből 11 kérelem érkezett a megállapított határidőt követően. A felülvizsgálat miatt a vizsgaközpont vezetője 8 esetben változtatta meg az eredményeket.
Az igazgató hivatkozott a NYAK tájékoztató levelére, amely szerint a vizsgázók elektronikus anyakönyve nem zárható le addig (vagyis nem kezdeményezhető a bizonyítvány kiállítása) amíg a felülvizsgálat nem történt meg. Az igazgató jelezte, hogy a kormányrendelet szerint a vizsgától számított 30 napon belül közlik az eredményt, amelytől számított 15 napon belül lehetett felülvizsgálati kérelmet előterjeszteni, és azt 15 napon belül el kell bírálni. Ugyanakkor a nyelvvizsga-bizonyítványt a vizsgaesemény időpontjától számított 60 napon belül köteles kiadni a vizsgaközpont. Az igazgató álláspontja szerint a NYAK tájékoztatójában foglaltak betartása esetén előfordulhatna, hogy a vizsgázók bizonyítványukhoz nem jutnának hozzá határidőben. A vizsgaközpont szabályzata, ezért a postára feladott felülvizsgálati kérelmek beérkezési idejét szükséges megállapítani. A vizsgaközpont igazgatója felhívta a figyelmet arra is, hogy „a központ 2008-ban már elbírálta pozitívan egy vizsgázó kérelmét a jogszabály által megszabott 15 napos határidőn túl, erről őt értesítette is, azonban a NYAK nem volt hajlandó a felülvizsgálati eljárás eredménye alapján az új, helyes eredményt tartalmazó államilag elismert nyelvvizsga-bizonyítvány kiállítására. A nyelvvizsgaközpont, azóta belső eljárásában a határidőket egyértelműen a beérkezéshez és nem a bizonytalan postára adáshoz köti.”
A NYAK második megkeresésemre adott válaszában a vizsgaközpont által előadottakra nem reagált. Továbbá a kért vizsgaszabályzat helyett a vizsgaközpont Belső Működési Rendjének kivonatát küldte meg, amelynek IX. fejezete tartalmazza a felülvizsgálat menetrendjének alábbi szabályait: „Az eredmény közlésétől számított 15 napon belül felülvizsgálati kérelemmel lehet élni a vizsga értékelésére, jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. A felülvizsgálatot írásban kell kéri, a megfelelő magyar nyelvű űrlap kitöltésével, indoklás esetén az indoklás magyar nyelvű és a vizsga nyelvén történő csatolásával.  […] A vizsgaközpont vezetője a felülvizsgálati kérelem tárgyában annak benyújtásától számított 15 napon belül hozza meg döntését és erről a vizsgázót írásban, ajánlott küldeményben értesíti. […] A felülvizsgálathoz szükséges határidők minden vizsgaidőszak esetében a www.telc.hu. honlapon találhatók.”
Hasonló tartalmú – a hatályos R. szabályainak megfelelő határidőket tartalmazó –tájékoztatást nyújt honlapján a Gyakran ismételt kérdések körében: „A vizsga eredményének közlése után 10 munkanapod van a felülvizsgálati kérelem beadására. Ezt első fokon a Vizsgaközpontnak (1088 Budapest, Bródy Sándor u. 16.) kell benyújtanod írásban, határidőn belül (személyesen, e-mailben, faxon, postán). A benyújtástól számított 10 munkanapon belül kell választ kapnod kérelmedre. A felülvizsgálati kérelmek benyújtásának határidejét a Vizsganaptár pontosan tartalmazza. Míg a felülvizsgálati kérelem nyomtatványon is hasonló (hatályos) szövegezés található: „Az eredmény közlésétől számított 10 munkanapon belül felülvizsgálati kérelemmel lehet élni a vizsga értékelésére, jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. […] A felülvizsgálati kérelmet a vizsgaközponthoz (Budapest, Bródy Sándor u. 16., faxon, e-mailben, postai úton vagy személyesen) kell benyújtani.” Ugyanakkor hangsúlyozni szeretném, hogy a vizsgálati eljárás során a konkrét vizsga napra vonatkozó vizsganaptárt a megkeresett szervek nem bocsátották a rendelkezésemre. Míg a más időpontokra vonatkozó (a vizsgaközpont honlapján esetenként fellelhető) vizsga naptárak a felülvizsgálati kérelmek vizsgaközpontba való beérkezésének a határidejét határozták meg a vizsgázók számára.
Az oktatási és kulturális miniszter szakmai álláspontja szerint: a R. csak az Oktatási Hivatalnak a panasz tárgyában hozott döntésére rendeli a Ket. egyes rendelkezéseit alkalmazását, a vizsgaközpontoknak a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozott döntéseire nem. Ebből következően a felülvizsgálati kérelem benyújtására vonatkozó határidő számítása jelenleg egységesen nem szabályozott. A vizsgaközpontoknak lehetőségük van arra, hogy vizsgaszabályzatukban maguk határozzák meg, hogy a postán küldött felülvizsgálati kérelem előterjesztési ideje a postára adás vagy a beérkezés napja. Amennyiben a vizsgaközpont a határidő utóbbi számítási módja mellett dönt, nem elegendő, hogy a vizsgaszabályzatában így rendelkezzen, hanem a vizsgázók figyelmét kifejezetten fel kell hívnia erre a rendelkezésre. Ezt támasztja alá, hogy a magyar jogrendszerben teljesen általános az a szabály, mely szerint a jogorvoslati kérelmet a benyújtására előírt határidőben elegendő postára adni, ehhez képest kivételes azon jogorvoslati eljárások köre, ahol elkésettnek tekintendő az a jogorvoslati kérelem, amelyet ugyan a jogorvoslati határidőben postára adtak, azonban a határidő utolsó napjáig nem érkezett meg az elbírálására jogosult szervhez. A vizsgaközpont erre irányuló kifejezett tájékoztatása hiányában a vizsgázók joggal gondolhatják azt, hogy elegendő, ha a felülvizsgálati kérelmüket a most hatályos rendelkezés szerint 10 munkanapon belül postára adják.
Az adott ügyben megállapította továbbá, hogy a vizsgaközpont honlapján a gyakori kérdések rovatban „Tudnivalók a megtekintésről és felülvizsgálatról” címmel tájékoztatót tett közzé, melyben kifejezetten felhívja a vizsgázók figyelmét, hogy a kérelmeknél a beérkezési határidőt veszik figyelembe és nem a postára adás időpontját.” A vizsgaközpont egyúttal arról is tájékoztatta a vizsgázókat, hogy „Sokszor postán nem érkezik meg a vizsgaközpontba időben a kérelem, ezért a kérelmeket elfogadjuk faxon, e-mailen vagy személyesen is.” 
Mind erre tekintettel a miniszter álláspontja az Oktatási Hivatal véleményével megegyezően, hogy a vizsgaközpont eljárásával kapcsolatos vizsgázói panasz nem megalapozott. Ugyanakkor annak érdekében, hogy a jövőben a vizsgaközpontok egységes határidő-számítási szabályokat alkalmazzanak, és egyértelműek legyenek az esetleges igazolási kérelmek befogadására vonatkozó szabályok, a miniszter a R. soron következő módosításakor a 4. § (3) bekezdésének felülvizsgálatára tett ígéretet. 
A miniszter tájékoztatott arról is, hogy a NYAK a panaszos fellebbezésére, amely a hatósághoz 2009. december 10-én érkezett meg 2010. január 26-án kelt levelében válaszolt. A levélben a hatóság arra utal, hogy a panasz kivizsgálása során „megtudta”: a kérelem a vizsgaközponthoz a határidő lejárta után érkezett meg, ezért álláspontja szerint a vizsgaközpont jogszerűen járt el, amikor azt nem vette figyelembe. 
A miniszter tájékoztatása szerint 2009-ben összesen 175.012 fő vizsgázott, és elkésettség okán 109 vizsgázó felülvizsgálati kérelemét utasították el.

A vizsgált alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.” [Alkotmány 2. § (1). bekezdés]
Jogorvoslathoz való jog: „A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.” [Alkotmány 57. § (5). bekezdés]
Gyermeki jogok: A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1). bekezdés]

Az alkalmazott jogszabályok
A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény (Egyezmény)
A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.)
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
Az idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert nyelvvizsgáztatásról és a külföldön kiállított, idegennyelv-tudást igazoló nyelvvizsga-bizonyítványok Magyarországon történő honosításáról szóló 137/2008. (V. 16.) Korm. rendelet (R.)
Az Oktatási Hivatalról szóló 307/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint az ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) határozza meg. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az oktatási hivatal az Oktatási Hivatalról szóló 307/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a Kormány által létrehozott központi államigazgatási szerv, ezért az Obtv. 29. § (1) bekezdésének a) pontja alapján a közigazgatási feladatot ellátó szerv tevékenységének vizsgálata az ombudsman hatáskörébe tartozik.
Az országgyűlési biztosok – először az OBH 6501/2001. sz. ügyben megfogalmazott – álláspontja szerint az Obtv. 16. § (1) bekezdéséből csak a hatóság fogalmára lehet következtetni. Ezen túlmenően az „Obtv. az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a hozzájuk forduló kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.” E meghatározás figyelembevétele mellett a vizsgaközpont nem tekinthető közszolgáltatást nyújtó szervnek, hiszen a vizsgázó szabadon választhatja meg, mely vizsgaközpontnál kívánja a vizsgáját megszerezni. A vizsgaközpont egyedi ügyben való eljárását, tehát hatásköröm hiánya miatt nem vizsgálhattam. Ugyanakkor azonban a jogszabályokban foglalt előírások érvényesülése érdekében tekintettel voltam az eljárásom során tudomásomra jutott körülményekre. 
Megállapítottam továbbá, hogy a vizsgázó a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket kimerítette.

II. A sérelmezett eljárás tekintetében
1. A határidő számítás
A felülvizsgálati eljáráskor hatályos R. 4. §-ának (3) bekezdés első mondata így rendelkezett: „az eredmény közlésétől számított 15 napon belül felülvizsgálati kérelemmel lehet élni a vizsga értékelésére, jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. A vizsgaközpont vezetője a felülvizsgálati kérelmet megvizsgálja, és amennyiben a kérelemben foglaltakkal egyetért, a vizsgaközpont a döntését módosítja. A vizsgaközpont vezetője a felülvizsgálati kérelem tárgyában annak benyújtásától számított 15 napon belül hozza meg döntését és erről a vizsgázót értesíti.”
A R. a felülvizsgálati kérelem benyújtásának határidejét 15 napban állapította meg, norma szövegének sem az esetkor hatályos, sem a most hatályos szövege nem rendelkezik arról, hogy a határidő számítására milyen szabályok vonatkoznak és a határidő esetleges elmulasztásához milyen jogkövetkezmények fűződnek. Továbbá a határidő számításának módjára nézve nincs más mögöttes figyelembe veendő jogszabály (pl. törvény) sem, hiszen a nyelvvizsgáztatás szabályait legmagasabb szinten e kormányrendelet állapítja meg.
A nyelvvizsgáztatási eljárásban alkalmazandó határidőkre vonatkozóan a vizsgaközpont előre megállapított határnapokat tűzött ki az egyes cselekmények elvégzésére, az úgynevezett vizsga naptárában. A vizsganaptár a felülvizsgálati kérelem benyújtásának határidejéül a beérkezés időpontját határozza meg. E vizsganaptár ugyanakkor nem teljes, mivel csak a felülvizsgálati kérelem benyújtásának határidejét tartalmazza és annak vizsgaközpont általi elbírálásának határidejét nem. Ez a gyakorlat vezetett oda, hogy ugyanazon eljárásban a vizsgaközpont a vizsgázóra nézve egy „szigorúbb” határidőt tart elfogadottnak, míg saját döntésének meghozatalára vizsganaptár szerint megállapított határidőt nem határozott meg és a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozott döntését – az esetkor hatályos R. szövege szerint – a rá vonatkozó 15 napos határidőn túl hozta meg. 
A miniszter álláspontja szerint elfogadható, hogy a vizsgaközpontok a kérelem beérkezésének határidejét tartják elfogadandónak, mivel a határidő e fajta értelmezésére a vizsgaközpontok – az általa vizsgált időpontban már – felhívták a vizsgázók figyelmét. 
Ezt követően áttekintettem a vizsgaközpont honlapján közzé tett nyilvános információkat, a vizsgáztató immár jelentésem készítésekor számos helyen pl. a vizsganaptárnál, a vizsga szabályzatban, gyakran ismételt kérdéseknél felhívja a vizsgázók figyelmét a határidő értelmezésére, vagyis arra, hogy a beérkezési határidőt veszi figyelembe. Ugyanakkor a vizsgálati eljárásom kezdetén a vizsgaközpont által közzétett információk ezt nem támasztották alá, csak néhány esetben történt erre felhívás, míg más esetekben nem, így pl. erre a belső működési rendre vonatkozó szabály, illetve az akkor még „fellebbezés” elnevezésű – tulajdonképpen a felülvizsgálati kérelem benyújtására szolgáló – dokumentum sem tartalmazott.
Álláspontom szerint a határidő számítás eltérő alkalmazása attól függően, hogy az melyik félre vonatkozik elfogadhatatlan, az eljárás kiszámíthatatlanságához vezet, amely egyben a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben visszásságot okoz.

2. A Ket. szabályainak alkalmazása az Oktatási Hivatal eljárásában
A R. 4. §-ának (3) bekezdése további rendelkezéseket tartalmaz a felülvizsgálati kérelem elbírálását követő hatósági eljárásról, a panasz beérkezésekor hatályos szöveg szerint: a vizsgázó a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozott döntés közlésétől 10 munkanapon belül a döntés ellen a Hivatalhoz címzett, de a vizsgaközponthoz benyújtandó panasszal élhet jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. A panaszt a Hivatal bírálja el a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 102-105. §-ai szerint. 
A R-ben Hivatalként megnevezett szerv alatt az Oktatási Hivatalt kell értenünk, amely hatáskörrel rendelkező szerv a panasz elbírálására. A R-ben megnevezett szakasz számok a fellebbezés előterjesztésére és felterjesztésére, az elsőfokú szerv döntésének módosítására vagy visszavonására, a fellebbezési eljárásra, valamint a döntéshozatal módjára vonatkoznak. E nevesített szabályok alkalmazásával az oktatási hivatal a panasz benyújtóját 5 soros levélben, indokolás nélkül értesítette arról, hogy a vizsgaközpont eljárása jogszerű volt.
Az oktatási hivatal hatáskörébe tartozó eljárásra a Ket. csak e szakaszainak az alkalmazása oda vezetett, hogy egy közigazgatási szerv hatósági eljárása, illetve a neki címzett kérelem elbírálása során nem hozott alakszerű hatósági döntést. 
Ugyanakkor az Oktatási Hivatal jogállása szerint központi államigazgatási szerv és másodfokon eljár a nyelvvizsga értékelésével kapcsolatos panaszok ügyében. A Ket 12. § (1) – (3) bekezdése pedig kimondja, hogy a közigazgatási hatóság eljárására (hatósági ügyintézésére hatáskörrel rendelkező államigazgatási szerv) közigazgatási hatósági ügyekben (minden olyan ügyben, amelyben a hatóság az ügyfelet érintő jogot állapít meg) a Ket. szabályait kell alkalmazni. A közigazgatási eljárásban a hatóság a hatáskörébe tartozó ügy érdemében törvényben meghatározott határozatot hoz a Ket. 71. §-ának (1) bekezdése alapján. Vagyis a törvényi szintű szabályok figyelembe vétele esetén az Oktatási Hivatalnak a panasz elbírálására vonatkozó eljárásában alakszerű döntéshozatali kötelezettsége áll fenn. 
Továbbá a hivatal eljárásáról az is megállapítható, hogy a rá irányadó ügyintézési határidőt túllépte és a hatályos Ket. szabályai szerint a túllépés indokait nem hozta az ügyfél tudomására.
Mindezek alapján megállapítom, hogy az Oktatási Hivatal nyelvvizsga értékelésével szemben benyújtott panasz alapján folyt eljárásában a Ket. R-ben meghatározott egyes rendelkezéseinek az alkalmazása, továbbá a hivatal jogállásáról szóló kormányrendeletben megállapított másodfokú hatáskörének olyan módon való gyakorlása, amely szerint az eljáró szervre a Ket. teljes mértékben nem vonatkozik, valamint a magasabb szintű jogszabályban, törvényben foglalt előírások figyelmen kívül hagyása miatt a hatósági döntés meghozatalának elmulasztása a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő alapjogi visszásságot okoz. 

3. Gyermekek a nyelvvizsgáztatási eljárásban
A R. 3. §-a minden 14. életévét betöltött gyermek számára lehetővé teszi a nyelvvizsgára való jelentkezést és a vizsga letételét. 
Az egyedi ügy körülményeinek feltárására során jutott a tudomásomra a nyelvvizsgáztatás során alkalmazott gyakorlat. A vizsgaközpont hatályos vizsgaszabályzatának 11. §-a szerint „A vizsgadolgozat megtekintésén csak a vizsgázó vehet részt.” A vizsgaközpont honlapjának gyakori kérdések menüpontjában további részletes tájékoztatást nyújt a Tudnivalók a megtekintésről és felülvizsgálatról c. link megnyitását követően, ahol egyebek mellett az alábbi felhívás is megtalálható: „A vizsgaanyag másolatát minden esetben csak a vizsgázó saját maga tekintheti meg. Ha valaki (szülő, tanár, barát) elkísér a megtekintésre, nekik biztosítunk másik helyiséget, ahol helyet tudnak foglalni és meg tudnak várni, amíg a vizsgaanyag másolatát megtekinted.” 
A Gyvt. 12. § (4) bekezdés c/ és d/ pontjai a szülő kötelességeként fogalmazza meg, hogy gyermekének jogai gyakorlásához iránymutatást, tanácsot és segítséget adjon, valamint gyermeke jogainak érvényesítése érdekében a szükséges intézkedéseket megtegye.
Álláspontom szerint az észlelt jogalkalmazás a gyermek mindenekfelett álló érdekének érvényre jutását gátolja és ezzel párhuzamosan a szülői kötelességek teljesítését akadályozza, hiszen megakadályozza a szülő részvételét a „jogorvoslat” alapját képező megtekintési eljárásban. Így a gyermek jogainak gyakorlásához és a gyermek érdekeinek érvényesítéséhez érdemi iránymutatással nem tud hozzájárulni. Mindezekre tekintettel a fenti gyakorlat a gyermeki jogokkal összefüggő visszásságot idéz elő.

III. Alapvető jogok tekintetében
1.A jogállamiság és a jogorvoslathoz való jog
A jogbiztonság, mint alapvető jog fogalmának értelmezésénél az Alkotmánybíróság döntéseiben megfogalmazott elveket vettem figyelembe.
Az Alkotmánybíróság a jogállam fogalmát több aspektusból is értelmezte, kimondva, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság, amely „nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének a kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet.” [9/1992. (I. 30.) AB. hat.]
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.  [2/1995. (XII. 15.) AB határozat]
A jogállamiság és a jogorvoslathoz való jog szoros kapcsolatban áll egymással. A jogorvoslathoz való jog mindenkit megillet. Ennek azonban többféle formája lehet. „A jogorvoslathoz való jog, mint alkotmányos alapjog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy […] ugyanazon szerven belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége” [5/1992.(I.30.) AB. hat.] Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint a jogorvoslathoz való jog tényleges érvényesüléséhez a „jogorvoslás” lehetősége is szükséges, vagyis az, hogy a jogorvoslat fogalmilag és szubsztanciálisan tartalmazza a jogsérelem orvosolhatóságát [23/1998. (VI. 9.) AB határozat, 49/1998. (XI. 27.) AB határozat, 19/1999. (VI. 25.) AB határozat]. 
Álláspontom szerint, ha adott ügyben a jogorvoslathoz való jog ugyan biztosított, de az arra hatáskörrel rendelkező szerv a jogorvoslati eljárásában nem érvényesíti a tényleges döntéshozatalt, döntése alapját képező tényállást és annak indokolását nem hozza a kérelmező tudomására, ezáltal elvonja a féltől kérelmének valódi jogorvoslásának a lehetőségét.
„Az Alkotmánybíróság a 696/D/2000. AB határozatában kitért arra is, hogy az Alkotmány 57. § (5) bekezdése értelmezése alapján kialakult az az elv, amely szerint a jogorvoslat biztosítása a jogállam céljainak és feladatainak megvalósítását szolgálja. Ezért kell az államnak olyan jogszabályokat megalkotnia, amelyek eljárási garanciák nyújtásával az alanyi jogok érvényesítési lehetőségét megteremtik.” Az Alkotmánybíróság e döntésében kiemelte azt is, hogy „az eljárási cselekmények elmulasztása jogkövetkezményeinek törvényi szabályozása –a az Alkotmány 2. § (1) bekezdéséből is folyó – kiszámíthatóság követelményének az érvényesülése miatt alkotmányossági szempontból legalább annyira fontos, mint magát az eljárási cselekményt (ahogy a vizsgált rendelkezések teszik: a jogorvoslat egyik feltételét, a határidő-számítási módokat) leíró rendelkezés. 

2. A gyermeki jogok 
A gyermekek jogairól több nemzetközi dokumentum is rendelkezik, amelyek közül külön kiemelendő a Gyermek jogairól szóló egyezmény, amelyet az ENSZ Közgyűlése 1989-ben New Yorkban elfogadott és hazánk az 1991. évi LXIV. törvénnyel kihirdetve a hazai jogrendszer részévé tette. Az Egyezményben részes államok arra kötelezték magukat, hogy a gyermek számára, figyelembe véve szülei, gyámjai és az érte törvényesen felelős más személyek jogait és kötelességeit, biztosítják a jólétéhez szükséges védelmet és gondozást, e célból meghozzák a szükséges törvényhozási és közigazgatási intézkedéseket. Továbbá, meghoznak minden olyan törvényhozási, közigazgatási vagy egyéb intézkedést, amelyek az Egyezményben elismert jogok érvényesüléséhez szükségesek. Az Egyezmény kimondja, hogy „részes államok tiszteletben tartják a szülőknek vagy, adott esetben a helyi szokás szerint, a nagycsaládnak vagy a közösségnek, a gyámoknak vagy más, a gyermekért törvényesen felelős személyeknek azt a felelősségét, jogát és kötelességét, hogy a gyermeknek az Egyezményben elismert jogai gyakorlásához, képességei fejlettségének megfelelően, iránymutatást és tanácsokat adjanak.”
A gyermek jogi egyezmény szerint gyermek az a személy, aki 18 életévét nem töltötte be, kivéve, ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri. A Gyvt. – az Egyezményhez hasonlóan – a polgári jogi szabályok szerinti kiskorút minősíti gyermeknek. A Magyar Köztársaságban minden ember jogképes, vagyis a gyermekek a felnőttekkel azonos jogképességgel bírnak. „Ez azonban nem jelenti a gyermekeknek a felnőttekkel történő formálisan egyforma megítélést. A jogi szabályozás figyelemmel lehet, sőt figyelemmel kell lennie az életkori sajátosságokra, arra, hogy a gyermekeknek életkorukból adódóan számos, az emberi jogok szempontjából releváns tulajdonsága, így belátási képességük eltér a felnőttekétől, a felnőtteknél kiszolgáltatottabbak, jogaik sérülékenyebbek.” E kérdéskört elemezte és értékelte az Alkotmánybíróság a 21/1996. (V. 17.) sz. határozatában, mikor kimondta, hogy „a gyermek esetében azonban maga az Alkotmány és a nemzetközi egyezmények teszik állami kötelességgé a gyermek fejlődési útjának megóvását a veszélytől és kockázatoktól, éppen annak érdekében, hogy felkészülhessen a felelős és tájékozott döntésekre, mihelyt életkorával vélelmezett érettsége erre képessé teszi.”
Az Alkotmány 67. §-ának (1) bekezdése szerint „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.”
A Gyvt. céljaként fogalmazza meg, hogy az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez.
A gyermek jogait az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a Gyvt. 11. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazása alapján is védi, amikor a gyermek alkotmányos jogait érintő – tudomására jutott – visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményez.

3. A hátrányos megkülönböztetés tilalma
A beadványban a panaszos hivatkozott a földrajzi távolságra, amely nem került figyelembevételre a „jogorvoslati” határidők megállapításánál. E tárgykörben az Alkotmánybíróság már kialakította álláspontját és hangsúlyozta, hogy a „földrajzi viszonyokból adódó ténykérdés az, hogy egyesek a keresetlevél benyújtásának jogszabályban meghatározott helyétől messzebb, mások ahhoz közelebb laknak. Ezen objektív körülmény nem szolgáltathat alapot arra, hogy a jogalkotót ennek kompenzálására jogalkotási kötelezettség terhelje. A földrajzi távolság, mint objektív körülmény nem érinti a hátrányos megkülönböztetés tilalmát, tekintettel arra, hogy a jogosultak számára nyitva álló igényérvényesítési határidő meghatározása egyértelmű, bárki számára kalkulálható.” [915/E/2005. AB határozat] Erre tekintettel megállapítom, hogy a panaszosnak a földrajzi távolságokra vonatkozó panaszrésze megalapozatlan és az alapjogokkal összefüggő visszásságot nem okoz. 
Összefoglalva megállapítom, hogy a nyelvvizsgáztatás a nem egységes határidő számítási szabályok alkalmazása, valamint az Oktatási Hivatal eljárása a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság követelményével és a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot okozott. Továbbá megállapítom, hogy a nyelvvizsgáztatás során a gyermekek mindenekfelett álló érdekét szolgáló eljárási garanciák nem érvényesülnek.

Intézkedéseim
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a nemzeti erőforrás miniszterét, intézkedjen, hogy az Oktatási Hivatal hatósági eljárásában alkalmazza a Ket-ben foglalt szabályokat és másodfokú eljárása során, a nyelvvizsga értékelésével szemben benyújtott panaszok ügyében hozzon érdemi határozatot, valamint tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a nyelvvizsgáztatás során maradéktalanul érvényesüljenek a gyermekek jogait biztosító eljárási garanciák;
Az Obtv. 25. §-a alapján javaslom, hogy kezdeményezze az idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert nyelvvizsgáztatásról szóló 137/2008. (V. 16.) kormányrendeletnek a megállapított határidők egységes számítási módját, illetve a határidő elmulasztásához fűződő jogkövetkezmények meghatározását szabályozó kiegészítését.  

Budapest, 2010. június 9.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
A Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény
I. RÉSZ
1. cikk
Az Egyezmény vonatkozásában gyermek az a személy, aki tizennyolcadik életévét nem töltötte be, kivéve ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri.
3. cikk
1. A szociális védelem köz- és magánintézményei, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek minden, a gyermeket érintő döntésükben a gyermek mindenek felett álló érdekét veszik figyelembe elsősorban.
2. Az Egyezményben részes államok kötelezik magukat arra, hogy a gyermek számára, figyelembe véve szülei, gyámjai és az érte törvényesen felelős más személyek jogait és kötelességeit, biztosítják a jólétéhez szükséges védelmet és gondozást, e célból meghozzák a szükséges törvényhozási és közigazgatási intézkedéseket.
3. Az Egyezményben részes államok gondoskodnak arról, hogy a gyermekkel foglalkozó és védelmét biztosító intézmények, hivatalok és létesítmények működése megfeleljen az illetékes hatóságok által megállapított szabályoknak, különösen a biztonság és az egészség területén, valamint ezek személyzeti létszámával és szakértelmével, továbbá a megfelelő ellenőrzés meglétével kapcsolatban.
4. cikk
Az Egyezményben részes államok meghoznak minden olyan törvényhozási, közigazgatási vagy egyéb intézkedést, amelyek az Egyezményben elismert jogok érvényesüléséhez szükségesek. Amennyiben gazdasági, szociális és kulturális jogokról van szó, ezeket az intézkedéseket a rendelkezésükre álló erőforrások határai között és szükség esetén, a nemzetközi együttműködés keretében hozzák meg.
5. cikk
Az Egyezményben részes államok tiszteletben tartják a szülőknek vagy, adott esetben a helyi szokás szerint, a nagycsaládnak vagy a közösségnek, a gyámoknak vagy más, a gyermekért törvényesen felelős személyeknek azt a felelősségét, jogát és kötelességét, hogy a gyermeknek az Egyezményben elismert jogai gyakorlásához, képességei fejlettségének megfelelően, iránymutatást és tanácsokat adjanak.
1. Az Egyezményben részes államok az ítélőképessége birtokában lévő gyermek számára biztosítják azt a jogot, hogy minden őt érdeklő kérdésben szabadon kinyilváníthassa véleményét, a gyermek véleményét, figyelemmel korára és érettségi fokára, kellően tekintetbe kell venni.
2. Ebből a célból nevezetesen lehetőséget kell adni a gyermeknek arra, hogy bármely olyan bírói vagy közigazgatási eljárásban, amelyben érdekelt, közvetlenül vagy képviselője, illetőleg arra alkalmas szerv útján, a hazai jogszabályokban foglalt eljárási szabályoknak megfelelően meghallgassák.

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény
1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve gondoskodjanak a gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
(2) A törvény meghatározza az (1) bekezdésben megjelölt célok elérése érdekében a gyermekek alapvető jogait és e jogok érvényesítésének garanciáit, a gyermekek védelmének rendszerét, alapvető szabályait.
2. § (1) A gyermekek védelmét ellátó helyi önkormányzatok, gyámhivatalok, bíróságok, rendőrség, ügyészség, pártfogó felügyelői szolgálat, más szervezetek és személyek e törvény alkalmazása során a gyermek mindenekfelett álló érdekét figyelembe véve, törvényben elismert jogait biztosítva járnak el.
5. § E törvény alkalmazásában
a) gyermek: a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 12. §-a szerinti kiskorú,
6. § (1) A gyermeknek joga van a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, egészséges felnevelkedését és jólétét biztosító saját családi környezetében történő nevelkedéshez.
(2) A gyermeknek joga van ahhoz, hogy segítséget kapjon a saját családjában történő nevelkedéséhez, személyiségének kibontakoztatásához, a fejlődését veszélyeztető helyzet elhárításához, a társadalomba való beilleszkedéséhez, valamint önálló életvitelének megteremtéséhez.
8. § (1) A gyermeknek joga van a szabad véleménynyilvánításhoz, és ahhoz, hogy tájékoztatást kapjon jogairól, jogai érvényesítésének lehetőségeiről, továbbá ahhoz, hogy a személyét és vagyonát érintő minden kérdésben közvetlenül vagy más módon meghallgassák, és véleményét korára, egészségi állapotára és fejlettségi szintjére tekintettel figyelembe vegyék.
(2) A gyermeknek joga van ahhoz, hogy az őt érintő ügyekben az e törvényben meghatározott fórumoknál panasszal éljen.
(3) A gyermeknek joga van ahhoz, hogy alapvető jogai megsértése esetén bíróságnál és törvényben meghatározott más szerveknél eljárást kezdeményezzen.
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
(2) A gyermek alkotmányos jogainak védelmét az országgyűlési biztos (a továbbiakban: biztos) a maga sajátos eszközeivel segíti, és ennek során
a) a biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő - tudomására jutott - visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen,
b) a biztos az a) pontban megnevezett intézkedéseiről évente beszámol az Országgyűlésnek.
12. § (1) A gyermek szülője jogosult és köteles arra, hogy gyermekét családban gondozza, nevelje és a gyermeke testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges feltételeket - különösen a lakhatást, étkezést, ruházattal való ellátást -, valamint az oktatásához és az egészségügyi ellátásához való hozzájutást biztosítsa.
(2) A gyermek szülője jogosult arra, hogy a gyermeke nevelkedését segítő ellátásokról tájékoztatást, neveléséhez segítséget kapjon.
(3) A gyermek szülője - ha törvény másként nem rendelkezik - jogosult és köteles gyermekét annak személyi és vagyoni ügyeiben képviselni.
(4) A gyermek szülője köteles
a) gyermekével együttműködni, és emberi méltóságát a 6. § (5) bekezdése szerint tiszteletben tartani,
b) gyermekét az őt érintő kérdésekről tájékoztatni, véleményét figyelembe venni,
c) gyermekének jogai gyakorlásához iránymutatást, tanácsot és segítséget adni,
d) gyermeke jogainak érvényesítése érdekében a szükséges intézkedéseket megtenni,
e) a gyermeke ellátásában közreműködő személyekkel és szervekkel, továbbá a hatóságokkal együttműködni.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény
71. § (1) A hatóság - az (5) és (6) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ügy érdemében határozatot hoz, az eljárás során felmerült minden más kérdésben végzést bocsát ki.
(2) Ha az ügyfél kérelme jog megszerzésére irányul, és ellenérdekű ügyfél az első fokú eljárásban nem vett részt, másik hatóság vagy szakhatóság eljárásra való kijelölése helyett jogszabály rendelkezhet úgy, hogy
a) az ügyfelet megilleti a kérelmezett jog gyakorlása, ha a hatóság az előírt határidőben nem hoz döntést,
b) ha a szakhatóság az előírt határidőn belül nem ad ki állásfoglalást, a hozzájárulását megadottnak kell tekinteni.
(3)
(4) A (2) bekezdésben szabályozott esetekben a megszerzett jogot rá kell vezetni a kérelemre, továbbá - kérelemre - annak az ügyfél birtokában levő másolati példányára, vagy a hatóságnál levő példányról az ügyfél részére másolatot kell kiadni.
(5) A hatóság mellőzi a határozathozatalt, ha az eljárás a jogszabályban meghatározott jogosultak pénzbeli ellátásának mérlegelés nélkül a jogszabályban meghatározott mértékre történő emelésére irányul.
(6) A hatóság mellőzi a határozathozatalt, ha jogszabályban biztosított jogosultság gyakorlásának kizárólag az ügyfél erre irányuló kérelmének benyújtása a feltétele. A hatóság az ügyfél kérelmére igazolja, hogy az ügyfél a kérelem benyújtásától a jogszabályban biztosított jogát jogszerűen gyakorolja.
102. § (1) A fellebbezést annál a hatóságnál kell előterjeszteni, amely a megtámadott döntést hozta. Elkésettség címén a fellebbezés nem utasítható el, ha a fellebbezésre jogosult a fellebbezési határidőben a fellebbezést az elbírálására jogosult hatóságnál terjeszti elő.
(2) A fellebbezésben új tények és bizonyítékok is felhozhatók.
(3) Az elkésett fellebbezést, a fellebbezésre nem jogosulttól származó fellebbezést, valamint az önálló fellebbezéssel meg nem támadható végzés ellen irányuló fellebbezést az első fokú döntést hozó hatóság érdemi vizsgálat nélkül elutasítja. Ha az ügyfél a fellebbezéssel együtt nyújt be kérelmet a fellebbezési eljárásban való költségmentessége iránt, erről a kérelemről az első fokú döntést hozó hatóság dönt.
(4) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított öt munkanapon belül fel kell terjeszteni a fellebbezés elbírálására jogosult hatósághoz, kivéve, ha a hatóság a megtámadott döntést a fellebbezésben foglaltaknak megfelelően kijavítja, kiegészíti, módosítja, visszavonja vagy a fellebbezést érdemi vizsgálat nélkül elutasítja. Ha az ügyfél a fellebbezési határidő elmulasztása miatt igazolási kérelmet nyújtott be, az ennek helyt adó döntés jogerőssé válását követő öt munkanapon belül kell felterjeszteni a fellebbezést az ügy összes iratával együtt a fellebbezés elbírálására jogosult hatósághoz. A felterjesztés során az első fokú döntést hozó hatóság a fellebbezésről kialakított álláspontjáról is nyilatkozik.
(5) Az első fokú döntést hozó hatóság megküldi a fellebbezést a szakhatóságnak. A szakhatóság az iratok (4) bekezdés szerinti felterjesztéséig szakhatósági állásfoglalását kijavíthatja, kiegészítheti vagy módosíthatja. A szakhatóság a fellebbezésről kialakított álláspontjáról is nyilatkozhat. Ha a szakhatóság határidőben nem nyilatkozik, azt úgy kell tekinteni, hogy állásfoglalását fenntartotta.
(6) Az első fokú döntést hozó hatóság a fellebbezés és az iratok felterjesztését követően értesíti a nem fellebbező ügyfeleket arról, hogy a döntés fellebbezés benyújtása folytán nem vált jogerőssé, valamint arról is, hogy a fellebbezés elbírálására mely hatóság jogosult.
(7) Ha a fellebbezést a fellebbezés elbírálására jogosult hatóságnál nyújtják be, a fellebbezés elbírálására jogosult hatóság a fellebbezést megküldi az első fokú döntést hozó hatóság részére, amely a (4)-(6) bekezdés alapján jár el azzal, hogy a fellebbezés megérkezésétől számított öt munkanapon belül kell felterjesztenie a fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezés elbírálására jogosult hatósághoz.
103. § (1) Ha a fellebbezés alapján a hatóság megállapítja, hogy döntése jogszabályt sért, a döntését módosítja vagy visszavonja.
(2) A hatóság a fellebbezés esetén a nem jogszabálysértő döntést akkor is visszavonhatja, illetve a fellebbezésben foglaltaknak megfelelően módosíthatja, ha a kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve, hogy az ügyben nincs ellenérdekű ügyfél.
(3) Ha a fellebbezés alapján a szakhatóság megállapítja, hogy a szakhatósági állásfoglalás jogszabályt sért, állásfoglalását módosíthatja.
(4) A szakhatóság a fellebbezés esetén a nem jogszabálysértő szakhatósági állásfoglalást a fellebbezésben foglaltaknak megfelelően módosíthatja, ha a kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve, hogy az ügyben nincs ellenérdekű ügyfél.
(5) A hatóság a szakhatósági állásfoglalás (3) és (4) bekezdés szerinti módosítása esetén módosítja döntését.
(6) A fellebbezés nyomán hozott döntést közölni kell a fellebbezővel, továbbá azokkal, akikkel a megtámadott döntést közölték.
(7) A visszavonó, illetve módosító döntés ellen ugyanolyan jogorvoslatnak van helye, mint amilyen a visszavont, illetve a módosított döntés ellen volt.
104. § (1) Ha a fellebbezésnek megfelelően a hatósági döntést a 103. §-ban foglaltak szerint nem módosítják vagy nem vonják vissza, a fellebbezésről az annak elbírálására jogosult hatóság dönt.
(2) A másodfokú döntést hozó hatóság beszerzi a másodfokú szakhatósági állásfoglalást. Ha törvény vagy kormányrendelet másodfokú szakhatóságot nem jelöl ki, a hatóság maga dönt a fellebbezésnek a szakhatósági állásfoglalás ellen irányuló részében is.
(3) A másodfokú döntést hozó hatóság a sérelmezett döntést, valamint az azt megelőző eljárást megvizsgálja; ennek során nincs kötve a fellebbezésben foglaltakhoz.
(4) A másodfokú döntést hozó hatóság a fellebbezési eljárást megszünteti, ha valamennyi fellebbező a fellebbezési kérelmét visszavonta.
105. § (1) A másodfokú döntést hozó hatóság a döntést helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti. Jogszabályban meghatározott esetben a másodfokú döntést hozó hatóság a mérlegelési jogkörben hozott első fokú döntésben meghatározott kötelezettségnél súlyosabb kötelezettséget nem állapíthat meg. Az erre irányuló fellebbezés hiányában is a másodfokú döntést hozó hatóság a fellebbezési eljárásban a teljesítésre új határidőt állapíthat meg, ha ez a fellebbezési eljárás miatt indokolt.
(2) Ha a másodfokú döntés meghozatalához nincs elég adat, vagy az első fokú döntés meghozatalát követően új tény merül fel, vagy egyébként a tényállás további tisztázása szükséges, a másodfokú döntést hozó hatóság a döntés megsemmisítése mellett az ügyben első fokú döntést hozó hatóságot végzésben új eljárásra utasíthatja, vagy a kiegészítő bizonyítási eljárás lefolytatását maga végzi el, és ennek alapján dönt.
(3) Ha a másodfokú döntést hozó hatóság megállapítja, hogy az eljárásba további ügyfél bevonása szükséges, az első fokú döntést végzésben megsemmisíti, és az ügyben első fokú döntést hozó hatóságot új eljárásra utasítja.
(4) A megismételt eljárásban az első fokú döntést hozó hatóságot a másodfokú végzés rendelkező része és indokolása köti.
(5) A fellebbezési eljárás során hozott döntést a fellebbezővel és azokkal, akikkel az első fokú döntést közölték, a másodfokú döntést hozó hatóság az első fokú döntést hozó hatóság útján közli.
(7) A másodfokú döntést hozó hatóság a fellebbezés elbírálása érdekében megküldött iratokat a döntés meghozatalát követően visszaküldi a döntéssel együtt az első fokú döntést hozó hatósághoz, amely intézkedik a döntés kézbesítése iránt.

Az Oktatási Hivatalról szóló 307/2006. (XII. 23.) Korm. rendelet
1. § (1) A Kormány - a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvényben (a továbbiakban: Kt.), a felsőoktatásról szóló 2005. évi CXXXIX. törvényben (a továbbiakban: Ftv.), valamint a külföldi bizonyítványok és oklevelek elismeréséről szóló 2001. évi C. törvényben és külön jogszabályban meghatározott feladatok ellátására - Oktatási Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) elnevezéssel központi államigazgatási szervet hoz létre.
39. § A Hivatal nyelvvizsga-akkreditációs központként
a) másodfokon eljár a nyelvvizsga értékelésével kapcsolatos panaszok ügyében,

Az idegennyelv-tudást igazoló államilag elismert nyelvvizsgáztatásról és a külföldön kiállított, idegennyelv-tudást igazoló nyelvvizsga-bizonyítványok Magyarországon történő honosításáról szóló 137/2008. (V. 16.) Korm. rendelet
3. § (1) Nyelvvizsgára minden, a jelentkezés naptári évében 14. életévét betöltött személy jelentkezhet. A magyar állampolgárságú vizsgázó bármely akkreditált, a vizsgázó által választott idegen nyelvből, a nem magyar állampolgárságú vizsgázó bármely akkreditált idegen nyelvből és magyar nyelvből jelentkezhet vizsgáztatási joggal rendelkező, akkreditált vizsgaközpontnál nyelvvizsgára. A jelentkezés meghatározott fajtájú, típusú és szintű vizsgára történik. A jelentkező a vizsgaközpont bármely - a 8. § (3) bekezdése szerint működő - vizsgahelyén tehet vizsgát.
4. § (1) A nyelvvizsgáztatás az akkreditált vizsgaközpont által delegált bizottság előtt történik. A bizottság legalább két tagból áll. Nem lehet a vizsgabizottság tagja a vizsgázónak a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 685. § b) pontjában meghatározott hozzátartozója, illetve aki a jelentkezőnek a nyelvvizsgára történő felkészítésében részt vett. A nyelvvizsgán a vizsgázó minden egyes nyelvi teljesítményét két értékelő értékeli. A vizsgázóval az írásbeli, szóbeli vagy komplex vizsga eredményét a vizsgaközpont a vizsga időpontját követően, legkésőbb 30 napon belül közli. A vizsgázó minden írásban teljesített nyelvvizsga-feladatát, a feladatok megadásával és az értékelési útmutatóval egyetemben, valamint szóbeli teljesítményének értékelését megtekintheti, és saját megoldásairól kézzel másolatot, illetve - ahol a feltételek helyben rendelkezésre állnak - saját költségére géppel fénymásolatot készíthet. A másolat készítését úgy kell biztosítani, hogy az az értékelő személyes adataihoz történő hozzáférést ne tegye lehetővé. A vizsgadolgozatok másolását a vizsgaközpont - ha erre a vizsgázó figyelmét már a jelentkezési lapon felhívta - korlátozhatja azzal, hogy a kézzel történő másolásra adott idő harminc percnél kevesebb nem lehet.
(2) A vizsgaközpont a sikeres vizsgákról - a (3) bekezdésben foglalt kivétellel -, a vizsgaesemény időpontjától számított legkésőbb 60 napon belül köteles a Hivatal által a (4) bekezdés szerint kiállított vizsgabizonyítványt a vizsgázók rendelkezésére bocsátani.
(3) Az eredmény közlésétől számított tíz munkanapon belül felülvizsgálati kérelemmel lehet élni a vizsga értékelésére, jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. A vizsgaközpont vezetője a felülvizsgálati kérelmet megvizsgálja, és amennyiben a kérelemben foglaltakkal egyetért, a vizsgaközpont a döntését módosítja. A vizsgaközpont vezetője a felülvizsgálati kérelem tárgyában annak benyújtásától számított tíz munkanapon belül hozza meg döntését és erről a vizsgázót értesíti. A vizsgázó a felülvizsgálati kérelem tárgyában hozott döntés közlésétől számított tíz munkanapon belül a döntés ellen a Hivatalhoz címzett, de a vizsgaközponthoz benyújtandó panasszal élhet jogszabálysértésre vagy az eredményszámításban mutatkozó számszaki hibára történő hivatkozással. A panaszt a Hivatal bírálja el a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 102-105. §-ai szerint. Felülvizsgálati kérelem, illetve panasz elbírálása alapján sikeresnek ítélt vizsga esetében, a jogerős döntés közlésétől számított tíz munkanapon belül köteles a vizsgaközpont a vizsgabizonyítványt a vizsgázó rendelkezésére bocsátani.
12. § (1) A Hivatal, illetve az általa kirendelt szakértők a vizsgaközpontokat, vizsgarendszereket, vizsgahelyeket legalább kétévenként ellenőrzik.
(2) Az ellenőrzést végző személyek az ellenőrzés során a vizsgaközpont és vizsgahely szakmai működésére vonatkozó iratokba, valamint a vizsgákon felhasznált írásbeli feladatlapokba betekinthetnek, a vizsgákon részt vehetnek, és a vizsgáztatóknak, illetve a vizsgázóknak kérdéseket tehetnek fel.
(3) Ha az ellenőrzés során megállapítást nyer, hogy az akkreditált vizsgaközpont, a vizsgarendszer egésze, illetve része, vagy a vizsgahely nem felel meg az akkreditáció feltételeinek, illetőleg, ha az ellenőrzést lefolytató bizottság az akkreditáció alapjául szolgáló dokumentumokban foglaltaktól eltérő működést tapasztal, a Hivatal a vizsgaközpontot határidő tűzésével felhívja a jogszabálysértés megszüntetésére. Ha a vizsgaközpont a felhívásban foglaltaknak határidőn belül nem tesz eleget, az ellenőrzés eredményes lefolytatását akadályozza, továbbá ismételt vagy súlyos jogszabálysértés esetén a Hivatal az akkreditációt felfüggesztheti. A Hivatal az akkreditációt visszavonja a vizsga eredményére közvetlenül kiható, súlyos és ismételt szabálysértés esetén. A felfüggesztésről vagy visszavonásról szóló határozatban a Hivatalnak rendelkeznie kell a visszavonás, illetve felfüggesztés miatt szükséges pénzügyi, jogi és szervezési kérdések rendezésének módjáról. Az akkreditáció visszavonásáról szóló jogerős határozatot a Hivatal honlapján közzé kell tenni.