Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 6021/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás
dr. Halász Zsolt
dr. Lápossy Attila
dr. Tóth László
Az eljárás megindulása
A korábbi évek tapasztalatai alapján a Rendőrség 2009. szeptember 5-i budapesti tömegkezelési tevékenységével – így különösen a meleg Méltóság Menet biztosításával, és az azt kísérő jelenségek kezelésével, valamint a Magyarország-Svédország labdarúgó mérkőzés biztosításával – kapcsolatban hivatalból indítottam vizsgálatot.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1)–(2) bekezdése alapján elrendelt vizsgálatom során, munkatársaim helyszíni vizsgálatokat folytattak 2009. szeptember 5-én különböző, a Meleg Méltóság Menet útvonalán, valamint az annak biztosításával érintett területeken, a Meleg Méltóság Menet és az ún. LMBT mozgalom elleni megmozdulások helyszínén, valamint a Magyarország–Svédország labdarúgó mérkőzésen, és az annak helyet adó Puskás Ferenc Stadion környékén.
Munkatársaim helyszíni tapasztalatai mellett – az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján –tájékoztatást kértem az országos rendőrfőkapitányától és a Magyar Labdarúgó Szövetség elnökétől is. 

A megállapított tényállás
Munkatársaim helyszíni tapasztalatai, a rendelkezésemre bocsátott iratok, és mindösszesen 10 db DVD lemezen megküldött rendőrségi videofelvételek alapján a következőket állapítottam meg.

I.
A Szivárvány Misszió Alapítvány képviseletében az Alapítvány elnöke, 2009. május 28. napján 13.10 órakor jelentette be a 2009. szeptember 5. napján 13.00 órától 20.00 óráig Budapesten, az Ötvenhatosok tere – Hősök tere – Kodály Körönd – Oktogon – Andrássy út – Erzsébet tér útvonalon, majd az Erzsébet téren tartandó rendezvényt. Az országos rendőrfőkapitánytól kapott tájékoztatás szerint a Budapesti Rendőr-főkapitányság (a továbbiakban: BRFK) vizsgálta, hogy a fenti rendezvény a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gytv.) hatálya alá tartozik-e. A vizsgálat eredményeként megállapította, hogy „a rendezvény a Gytv. hatálya alá tartozik, tekintettel arra, hogy a bejelentés közterületen megtartandó olyan rendezvényre vonatkozott, amely nem tartozott a Gytv. 3. §-ában meghatározott kivételek közé.” A rendezvényhez kapcsolódóan három ellendemonstráció került bejelentésre, ezeket a rendőrség tudomásul vette, azonban valamennyi esetben a szervezők visszavonták bejelentésüket.
A kapott tájékoztatás szerint a BRFK nem vezet nyilvántartást a rendezvények helyszíne, illetve más ismérvek alapján, így nem rendelkeznek információval az Andrássy útra bejelentett rendezvények száma tekintetében. Az országos rendőrfőkapitány szerint a kialakult gyakorlat – vagyis az a szempontrendszer, amelyet a rendezvények bejelentése során a BRFK alkalmaz annak eldöntése érdekében, hogy adott rendezvény megtartását megtiltja vagy tudomásul veszi – teljes mértékben töretlen, az megfelel a hatályos jogszabályoknak és a nemzetközi normáknak. A BRFK tájékoztatása szerint valamennyi esetben a hátrányos megkülönböztetés tilalmának szem előtt tartásával került sor a döntés meghozatalára. 
A kapott tájékoztatás szerint a rendezvény vonatkozásában nem állt fenn a Gytv. 8. § (1) bekezdésben meghatározott tiltó okok egyike sem, így a Rendőrség a bejelentést tudomásul vette. „Budapest rendőrfőkapitánya a bejelentéssel kapcsolatos szakvélemények, valamint a vonatkozó jogszabályok alapján dönt az esetleges tiltó határozat meghozatala mellett. Ebben az esetben a rendezvény távolabbi környezetében zajló – a közlekedést akadályozó, zavaró – munkálatok nem voltak közvetlen hatással a rendezvény helyszínének közlekedésére, jelentós forgalmi torlódások nem alakultak ki.” Ennek – legalábbis részben – ellentmond, hogy a rendelkezésemre álló iratok szerint a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztályának vezetője a 01000/00000/2009. ált. számú, (Hivatkozási számként 01000/29890/2009. Ált. szám került feltüntetésre.) 2009. május 29. napján kelt, Budapest Rendőrfőkapitánya rendészeti helyettesének címzett átiratában nem adott véleményt, mindössze „a rendezvény megtartásának pontosítása érdekében egyeztető tárgyalás megtartását” javasolta. 
Az országos rendőrfőkapitány tájékoztatása kitért arra is, hogy a rendezvény időpontja az idegenforgalmi szezon végére, az iskolakezdés első hétvégéjére esett, ezért a rendezvény megtartása előtt hónapokkal korábban megkezdődött a rendezőkkel és a BKV munkatársaival történő egyeztetés. A forgalomkorlátozásokról a médiában és a BRFK honlapján keresztül megtörtént az állampolgárok folyamatos tájékoztatása, a megállási tilalmat jelző táblák az életbe lépésük előtt 48 órával korábban kihelyezésre kerültek. A rendezvény közlekedésre gyakorolt hatása a következőkben foglalható össze:
– A lezárás ideje alatt az érintett gyalogosok száma több ezerre volt tehető. A közlekedésrendészeti intézkedés a lezárást 11.00 órától rendelte el, ekkor kerültek kihelyezésre a kordonok, melyek teljes zárása a vonulás megkezdésekor történt meg, majd a menet elhaladásával folyamatosan oldották fel a zárást, ezért a lehető legrövidebb ideig érte akadályoztatás a gyalogosokat.
– A teljes zárás idején, az Andrássy úton átmenő keresztirányú gyalogosforgalom lezárásra került, a hosszirányú gyalogosforgalom terelése az Andrássy úttal párhuzamos utcákba történt, illetve a jelenlévők a BKV járatait vehették igénybe.
– A rendezvény biztosítása kapcsán lezárásra került a Bajcsy-Zsilinszky út a Révay köz és a Deák tér között, az Andrássy út, a Paulay E. u., a Révay köz, a Révay u., a Lázár u. a Hajós u. és a Dalszínház u. között, a Mozsár u., a Káldy Gy. u. a Révay u. és a Paulay E. u. között, a Dobó u., a Székely M. u. az Andrássy út és a Paulay E. u. között, a Dalszínház u., a Hajós u. a Lázár u. és a Paulay E. u. között, a Nagymező u. a Mozsár u. és a Pethő S. u. között, a Liszt F. tér, a Dohnányi E. u., a Jókai tér, a Jókai u. a Jókai tér és az ó u. között, a Aradi u., az Oktogon körben, a Teréz krt. a Szófia u. és az Aradi u. között, az Eötvös u. a Szófia u. és az Aradi u, között, a Csengery u. az Aradi u. és a Hunyadi tér között, a Vörösmarty u. az Aradi u. és a Hunyadi tér között, az Izabella u. az Aradi u. és az Andrássy úttól 100 méterrel délre eső vonal között, a Rózsa u. az Aradi u. és a Szegfű u. között, a Szív u. az Aradi u. és a Szegfű u. között, a Kodály körönd körben, a Színyei Merse u. az Aradi u. és az Andrássy út között, a Felső erdősor u. az Andrássy út és a Benczúr u. között, a Benczúr u. a Felső erdősor u. és attól 50 méterre eső vonal között, a Bajza u. a Lendvay u. és a Délibáb u. között, a Délibáb u., a Lendvay u., a Munkácsy M. u. a Lendvay u. és a Délibáb u. között, a Rippl-Rónai u. a Lendvay u. és a Délibáb u. között, a Dózsa Gy. út a Lendvay u. és a Délibáb u. között, és a Hősök tere körben.
– A teljes zárás idején az Andrássy úton a keresztirányú forgalom lezárásra került, az elterelt gépjárműforgalom az Andrássy úttal párhuzamos utcákat – elsősorban a Király utcát, a Városligeti fasort és a Podmaniczky utcát – tudta igénybe venni.
– A rendezvény időpontjában az Andrássy út mértékadó gépjárműforgalma 650 elhaladó jármű/óra, de a médiában közzétett információk következtében a gépjárművezetők időben tudtak más útvonalat választani az Andrássy út helyett, ezért a környék forgalma jelentősen elmaradt a szokásostól.
– Azok a gépjárművezetők, akik a lezárásról a helyszínen értesültek, az Andrássy út helyett a Városligeti fasort, a Király utcát, a Szondi utcát és a Podmaniczky utcát tudták igénybe venni.
– Azon kérdéseimre, hogy a lezárások mely közösségi közlekedési viszonylatokat érintették, valamint milyen alternatív módon volt biztosítható a lezárás miatt kieső viszonylatok pótlása, az országos rendőrfőkapitány azt válaszolta, hogy „a BRFK tájékoztatása szerint a kérdésre a BKV Zrt. Előkészítési és Minőségbiztosítási Osztálya intézkedési terve alapján lehetséges csak választ adni. Az intézkedési tervtől a helyszínen szolgálatot teljesítő BKV összekötő munkatárs és a rendőri parancsnokok koordinációja alapján eltérések történhettek.”
– A 4-es és 6-os jelzésű villamosok forgalmát 11.00 órától a Moszkva tér és a Nyugati pályaudvar között (Oktogonnál történő visszafordítással) biztosították, majd a Moszkva tér és a Nyugati pályaudvar között pótló autóbuszok közlekedtek a villamosok helyett.
– A vonulás kezdetétől az Oktogonnál, a Nagymező utcánál és az Izabella utcánál a járművek áthaladtak, azonban utascserét a kordonozott szakaszon belül a vonulás végéig nem végezhettek, így a 4-es és 6-os jelzésű villamosok az Oktogonnál, illetve az érintett trolibuszok az Andrássy útnál nem állhattak meg.
– A Millenniumi Földalatti vasút kocsijai kb. 11.00 órától a vonulás végéig a Deák Ferenc tér és a Hősök tere állomások közé eső szakaszon egyik megállóhelyen sem állhattak meg, az állomások lezárásra kerültek. Az érintett vonalszakaszon az állomások területén rendőri és biztonsági felügyelet tartózkodott. (Ennek ellentmondott a tájékoztatás azon része, miszerint „a Millenniumi Földalatti útvonala teljes hosszában érinti az Andrássy utat. A földalatti közlekedése közbiztonsági okból került szüneteltetésre a rendezvény ideje alatt, mivel megálló helyei a Hősök terétől az Operáig a lezárt területre estek. Az elvégzett kockázatelemzés alapján nem volt kizárható, hogy egyes ellenérzelmű csoportok a rendezvény megzavarása érdekében a földalattit használták volna közlekedési eszközként és akár a vészfék meghúzásával is adott megállóhelyeken megállásra kényszeríthették volna a járműszerelvényt, ahonnan az aluljárókon keresztül könnyedén a lezárt területre juthattak volna be.”)
– A további BKV járatok BKV szakemberei által előzetesen, és a helyszínen megszervezett útvonalakon közlekedtek. A teljes közlekedési zárás a rendezvény megkezdésekor történt, majd azt a rendőrök a menet elhaladásával együtt folyamatosan oldották fel.
– Az országos több hónapos teljes körű média és sajtónyilvánosság miatt nem lehet a tájékoztatás miatt lecsökkent gépjármű és gyalogos forgalom nagyságát pontosan megállapítani
A 2009. évi Meleg Méltóság Menet tudomásul vételét megelőzően nem készült azonban olyan, a döntést előkészítő irat, amely a rendezvény közlekedésre gyakorolt, előbbiekben ismertetett hatását feltárta és értékelte volna. Más, általam ismert esetekben azonban az Andrássy utat érintő bejelentések esetében a rendezvény forgalomra gyakorolt hatását alaposan megvizsgálta a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztályának vezetője. Az általam megismert egyik ilyen, bíróság által is értékelt okirat az országos rendőrfőkapitánytól kapott tájékoztatásban szereplőnél kevesebb érintett járműegységgel számolt, emellett pontosan megjelölte, hogy mely közösségi közlekedési viszonylatokat érinti, a közlekedésrendészeti főosztályvezető pedig „tekintettel arra, hogy a közlekedés más útvonalon nem biztosítható a demonstráció megtartásához közlekedésrendészeti szempontból nem járul[t] hozzá.”

II.
A BRFK közleményben hívta fel a Meleg Méltóság Menetének szervezőinek figyelmét arra, hogy „a menetben résztvevők tartózkodjanak minden olyan magatartástól, amely alkalmas lehet a közízlés megsértésére. Amennyiben a helyszínen a rendőrség ilyet tapasztal, úgy fel fogja hívni a szervezőket arra, hogy intézkedjenek az általánosan elfogadottól eltérő magatartás abbahagyására. Ha a fenti magatartás a szabálysértés vagy bűncselekmény fokát eléri, úgy a rendőrség a szükséges intézkedéseket haladéktalanul megteszi.” A közlemény tartalma miatt külön is vizsgáltam, hogy az miként értelmezhető, általában milyen eljárásokat indít a rendőrség a közízlést sértő magatartások miatt, milyen módszerekkel, és szempontrendszer alapján értékeli a rendőrség, hogy valamely magatartás megsértette-e a közízlést, van-e a rendőrségnek kialakult gyakorlata a közízlés fogalmának értelmezésére, végül indult-e bármilyen eljárás a menet résztvevőivel szemben? 
Az országos rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy „a 2009. szeptember 5. napján tartott rendezvénnyel összefüggésben a BRFK által kiadott közlemény azt célozta, hogy a résztvevők tartsák be a társadalom által általánosan elfogadott magatartási szabályokat, cselekedeteikkel ne kövessenek el jogsértést.”
Tájékoztatásában hivatkozott arra, hogy a közerkölcs megsértésének törvényi tényállását az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdése tartalmazza, mely szerint: „Aki a közterületen vagy nyilvános helyen a közerkölcsbe ütköző magatartást tanúsít, tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.” Mivel a jogszabály nem ad iránymutatást a közerkölcs, közízlés mibenlétére, részletesen bemutatta a közerkölcs fogalmának értelmezése során kialakult bírói, alkotmánybírósági, és korábbi ombudsmani gyakorlatot.
Az országos rendőrfőkapitány szerint, amikor a BRFK sajtóközleményt ad ki, „azt tartja szem előtt, hogy az állampolgárok számára közérthető módon fogalmazza meg kívánalmait, ezért használt a Rendőrség a sajtóközleményében a talán jobban érthető »közízlés« fogalmát a szabálysértési rendeletben szereplő »közerkölcs« fogalma helyett. Véleménye szerint a sajtóközlemény alapján mindenki számára közérthetővé vált, hogy a Rendőrség e kifejezéssel a társadalmi együttélés szabályainak megfelelő magatartási formákra utalt, és a társadalom többsége által elfogadott magatartási normák betartására kérte a rendezvény résztvevőit.”
Arra is rámutatott, hogy a közerkölcshöz kapcsolódó fogalom a közszemérem. A Szeméremsértés tényállását a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény 208. §-a akként szabályozza, hogy  „Aki magát nemi vágyának kielégítése végett más előtt szeméremsértő módon mutogatja, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.” A szeméremsértés vétségének jogi tárgya a közszemérem, avagy a társadalomban kialakult nemi erkölcs. A tájékoztatás szerint a Meleg Méltóság Menet résztvevőivel szemben eljárás nem indult.

III.
A rendőrség Deák téri tömegkezelési tevékenységgel kapcsolatban az országos rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy az esetlegesen összegyűlő tömeg kezelésére az előzetesen elkészített biztosítási terv, a parancsnoki eligazítás és a közbiztonsági információk alapján készült fel a biztosításban résztvevő rendőri állomány. A Deák téren elhelyezett kordon vonalát a Király utcáig kellett közbiztonsági szempontból kitolni, így a biztonságos áttelepítéshez szükség volt a rendőri erők tömeg és kordon közzé történő felállítására. A tájékoztatás szerint nem került sor a közlekedési járművek közé történő kiszorításra, mivel a közúti forgalom a szükséges mértékű korlátozása, elterelése megtörtént. Ennek ellentmondanak rendelkezésemre bocsátott rendőrségi felvételek szerint az Anker köznél felállított kordonkorlátok áthelyezésekor a Károly körúton még láthatóan folyamatos volt a gépkocsi és villamosközlekedés.
(A szóban forgó a felvételnek nincs időkódja és hangsávja, így az egyes események időpontjának meghatározása nehézségekbe ütközik. A felvétel 37 perce körül rendőri erők mennek a kordonkorlátok elé (a korlátok ekkor még az Anker köz – Erzsébet tér között zárnak). Ezt követően mozgósorfal hátrébb szorítja az összegyűlt tömeget. A felvétel szerint a Deák téren és a Károly krt-on 2x3 sávon halad a közúti forgalom. Mintegy 5 perc alatt tisztítják meg a területet a kordonok újabb felállítási helyéig. A felvétel 46 perce körül kezdődik meg a kordonok áthelyezése. A villamosforgalom a felvétel 1.00 órájánál még zavartalan, ezt követően, csak 1.01-kor történik meg a közúti forgalom teljes elterelése. (Készenléti Rendőrség\2009_09_05_Syncro_1\))
Az országos rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint a megjelent tömeg ellenségessé vált, köveket, gyümölcsöket, üvegeket kezdtek dobálni a lezárt területre, ezért került sor a megerősítő rendőri erők helyszínre irányítására. Nem kaptam azonban választ arra, hogy mi indokolta ezen erők Astoria felől (tömeg mögül) történő érkezését. 
2009. szeptember 5-én a Budapest V. kerület Városháza téren összegyűlt tömeget a Rendőrség a „Közlöm Önökkel, hogy rendbontó, garázda magatartásukkal jogsértést kivetnek el, ezért a törvény nevében felszólítom Önöket, hogy jogsértő magatartásukat hagyják abba, oszoljanak szét, a területet az Astoria irányába a Dohány utcáig hagyják el” mondatok kíséretében szólította fel.
Az országos rendőrfőkapitány szerint 2009. szeptember 5-én délutánra a Deák tér, Károly körút, és a Városháza park területére, helyszínre és időpontra a BRFK-ra demonstráció megtartására vonatkozó bejelentés nem érkezett, a Kuruc.info internetes honlapról megjelent felhívás szerint a gyülekezés nem volt spontán. Az országos rendőrfőkapitány szerint a Városháza téren bejelentés nélkül gyülekező, a melegfelvonulás résztvevőiben riadalmát keltő rigmusokat skandáló tömeg magatartása több jogsértés megvalósítására – így a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 152. §, 152/A., 142/A. § – is alkalmas volt.
A tájékoztatás szerint a felszólítást követően folyamatosan érkeztek a helyszínparancsnokhoz információk arról, hogy a tömeg békétlenné vált (a résztvevők a rendőröket megfogták, megtámadták, szivárvány zászlót égettek). „A terület elhagyására történő rendőrségi felszólítás eközben is – azaz a tömeg békétlenné válása alatt is – folyamatos volt.”
Kérdésemre arról is tájékoztatott az országos rendőrfőkapitány, hogy tömegkezelésben résztvevő csapatszolgálati századok állományára, az alegységekkel, törzsekkel szemben támasztott követelményekre, az állomány felkészítésének és továbbképzésének rendjére, tematikájára kiadott 4/1998. (VII. 31.) ORFK Közb. Főig.-ORFK SZFV együttes intézkedés 13-15 pontja az alegységek továbbképzésére vonatkozóan az alábbiakat tartalmazza:
„13. A csapaterőbe szervezett állományt alegység-továbbképzés keretében, a továbbképzési év első felében 1 nap (8 óra), a második félévben 1 nap (8 óra) keretében kell felkészíteni a csapatszolgálati feladatok végrehajtására. Az első félév tematikája elméleti, taktikai-alaki, taktikai-gyakorló, valamint kötelék főkiképzési foglalkozásokat tartalmazzon. A második félév összevonásán az éves csapatgyakorlat tárgyában foglalt feladatok végrehajtására kell a: alegységeket célirányosan felkészíteni. Az alegység továbbképzéseket a központilag kiadott tematika és módszertani segédletek alapján a rendőr-főkapitányságok közrendvédelmi és személyzeti osztályai szervezzék és irányítsák.
14. A továbbképzési év második félévében egy nap (8 óra) keretében az alegységek teljes parancsnoki és beosztott állományának bevonásával, a közbiztonsági igazgatók irányításúval csapatgyakorlatot kell levezetni. A csapatgyakorlat levezetési okmányait a rendőr-főkapitányságok törzsei dolgozzák ki.
15. A Készenléti Rendőrség – sajátos rendeltetéséből kiindulva – az alegységei továbbképzésére az első félévben 10 napot (80 óra), a második félévéhen 4 napot (32 óra) fordítson. A támogató alegységei képzését kéthetente 4 óra időtartamban tervezze.”

A csapatszolgálati századok létszáma századonként 6 tiszt + 88 tiszthelyettes. A megyei rendőr-főkapitányságoknak tartalékot kell képezni annak érdekében, hogy fluktuáció, betegség, szabadság esetén is az alegység az előírt létszámban összevonható legyen.
A területi szervek által felterjesztett jelentések alapján arról tájékoztatott az országos rendőrfőkapitány, hogy 6 megyei rendőr-főkapitányság állományából összesen 21 fő nem vett részt központi csapatszolgálati továbbképzésen, mivel ezek a személyek a megyei századok központi képzését követően kerültek a század állományába kijelölésre, azonban a rendészeti szakközépiskolában a két éves képzés keretében összesen 90 órában részesültek csapatszolgálati oktatásban, melynek közel 70 %-a gyakorlati képzés volt. A csapaterős feladatok, ezen belül a tömegkezelési feladatokkal kapcsolatos képzés és oktatás szervezését és végrehajtását a Készenléti Rendőrség végzi.
Kérdésemre, miszerint miként biztosított, hogy a tömegkezelési feladataik végrehajtására elsősorban az arra legmagasabban kvalifikált erők kerüljenek alkalmazásra, arról tájékoztatott az országos rendőrfőkapitány, hogy álláspontja szerint „– általában – az a rendőr, aki a megfelelő képzettséget megszerezte, alkalmas arra, hogy tömegkezelési feladatokat ellásson, illetve csapaterős rendőri biztosításban részt vegyen. Emellett természetesen szem előtt tartj[ák] az egyéni alkalmasság vizsgálatát is, és amennyiben bármilyen olyan körülmény merül fel, amely az erre való alkalmasságot megkérdőjelezi, úgy a parancsnokok megteszik a szükséges intézkedéseket.”

IV. 
A válogatott labdarúgó mérkőzés során 3 fő került előállításra, pirotechnikai eszköz birtoklása, 1 fő pedig garázdaság elkövetése miatt. A rendezők mindkét esetben kikísérték és további intézkedés céljából a Rendőrség részére átadták az elkövetőket. Az előállításra az Rtv. 33. § (2) bekezdés f) pontja alapján került sor, mivel ellenük az eljárás azonnal lefolytatható volt.
A pirotechnikai termékek forgalmazását, birtoklását, illetve felhasználását Magyarországon a polgári célú pirotechnikai tevékenységek felügyeletéről szóló többször módosított 155/2003. (X. 1.) Korm. rendelet szabályozza (a továbbiakban: Rendelet). A „kis tűzijátékok” (II. pirotechnikai osztály) mellett, – a bombák, a tűzijáték bombák mozsarakban, és a római gyertyák kivételével – a közepes tűzijátékokat (III. pirotechnikai osztály) /pl.: tűzforgó, röppentyű, vulkán, vezetőpálcás rakéta, szikraszökőkút, bombetta telep/ nagykorú személyek december 28-31. között engedély nélkül megvásárolhatják, birtokolhatják, tárolhatják és a használati utasításnak megfelelően december 31-én 18.00 órától január l-jén 06.00 óráig felhasználhatják. Magánszemély ezen termékeket – a fentebb jelzett időszak kivételével – nem vásárolhatja meg, nem birtokolhatja, és nem használhatja fel. Azon magánszemély, aki egy sportlétesítménybe – a „játékos” kivételével – pirotechnikai terméket bevisz, illetve felhasznál, szabálysértést követ el. A szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 140. §-a szerint aki engedély nélkül pirotechnikai tevékenységet végez, százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. Azt a pirotechnikai terméket, mellyel a szabálysértést elkövették, el kell kobozni. A Rendelet szerint pirotechnikai tevékenységnek minősül a pirotechnikai termék birtoklása és a felhasználása is. Magánszemély „játékos pirotechnikai” terméket – jelen esetben csak a kisméretű tortagyertya ilyen- sportlétesítménybe bevihet, de azt nem használhatja fel.
A pirotechnikai termékek alkalmazása a szurkolók megítélése szerint része a sportrendezvényeknek, a szurkolói kultúrának, ezért részükről erős ellenérzés kíséri a pirotechnikai termékekre vonatkozó szabályozások következetes érvényesítését. A valós veszélyekkel – p1. hirtelen ijedtség miatti pánik, halláskárosodás, végtagsérülés, stb. – nem igen foglalkoznak. A tűzveszélyesség miatt fennálló szabályozásokat nevetségesnek tartják. Nem veszik figyelembe azt, hogy az általuk alkalmazott eszközök általában több száz fokos hőmérsékleten égnek, így azok súlyos égési sérüléséket okozhatnak a résztvevőknek.
A sportról szóló 2004. évi I. törvény részletesen szabályozza a szervező és a rendező feladatait. Többek között kiemeli, hogy a sportesemény résztvevője csak érvényes jeggyel, belépővel léptethető be a nyilvános helyre, ahol a sportrendezvény megrendezésre kerül. Az országos rendőrfőkapitány kitért arra is, hogy az egyes szektorok hivatalos befogadóképességen túli feltöltése egyértelműen a szervező jegyértékesítési politikájának, valamint a rendező szakszerűtlen intézkedésének eredménye. Megítélése szerint azonban nem elégséges csak a szervezői és rendezői hiányosságokra rámutatni, szükséges megemlíteni a stadionok biztonságtechnikai hiányosságait is.
Álláspontja szerint a magyar szurkolói kultúra ismeretében csak és kizárólag egy zárt beléptetési rendszer képes biztosítani azt, hogy a felvonulási és menekülés-ürítési útvonalak ne kerüljenek feltöltésre.
A Rendőrség intézkedései ellenére folyamatos és visszatérő probléma, hogy a szervezők a stadion kapacitását messze meghaladó számban értékesítenek jegyeket. Tekintetbe véve azt, hogy a szervező a fontos biztonsági feladatot (jegyértékesítési politika kialakítása) a rendező bevonása nélkül, a tényleges biztonsági kockázatok ismerete hiányában hajtja végre, a Rendőrség csak a folyamatos felhívás eszközével tud fellépni a negatív folyamatok ellen. A biztonságtechnikai bejárások során, minden a sportrendezvényt megelőző egyeztetés alkalmával a Rendőrség felszólítja a szervezőt és rendezőt arra, hogy tartsa, illetve tartassa be a jegyértékesítés során kialakított elveket és a rendezői létszám megemelésével biztosítsa a belépésre jelentkezők szektoronkénti szűrését.
Minden egyes alkalommal megtörténik a felelősök figyelmének felhívása a veszélyekre, illetve a jegyhamisításokkal kapcsolatos intézkedések meghozatalára. A Rendőrség az egyeztetések során minden esetben felszólítja a rendezőt arra, hogy a probléma akut kezelésére nincs mód, azt csak megelőző, preventív jellegű intézkedéssel lehet orvosolni. Az egyeztetés során hangsúlyozásra kerül továbbá, hogy rendkívüli esemény bekövetkezése esetén biztosítani kell egyrészt a rendőri erők felvonulási útvonalait, másrészt a kiürítés, menekítés útvonalát.
A fent részletezett problémák mellett a pozitív atmoszférára, a pozitív szurkolói magatartás érdekében tett minden törekvésre is negatív befolyással van a túltöltés. A jegyet megvásárló szurkolók joggal sérelmezik, hogy a megvásárolt szolgáltatást nem tudják, vagy alacsonyabb komfortfokozatban tudják igénybe venni. A szurkolók között a váratlan helyzet komoly konfliktushelyzetet eredményezhet. Ha tettlegességre kerül sor, a Rendőrség intézkedik, de ezzel csupán kezelni és nem megoldani tudja az említett problémákat.
Az országos rendőrfőkapitány szerint a fenti nehézségek kizárólag a korábban beszerzett beléptető-rendszerek alkalmazásával küszöbölhetők ki. Ez a rendszer már a létesítményen kívül meg tudná akadályozni, hogy ugyanarra a helyre szóló jeggyel többen lépjenek be, így a szektorban nem alakulhatnának ki komolyabb konfliktusok.
Az MLSZ hivatali adminisztrációs vezetőjétől kapott tájékoztatás szerint a mérkőzés jegyeinek értékesítését az IBUSZ Utazási Irodák Kft. végezte. A mérkőzésre hivatalosan értékesített jegyek száma: 39834 db., amely nem tartalmazza az 517 db tiszteletjegyet. A vendégszurkolók részére értékesített jegyek száma: 1480 db, amely nem tartalmazza a 75 db tiszteletjeggyel. 
Adminisztratív hiba miatt előfordult, hogy ugyanazon helyre két jegy került kibocsátásra. A bérlet értékesítés során a C szektor Jobb 30. sor 11.-19. széke értékesítésre került, majd a jegyek értékesítésének megkezdésekor egy informatikai hiba miatt a 31. sor azonos számú székei kerültek eladottként feltüntetésre, amely valójában nem történt meg. Így történhetett meg, hogy azonos helyre bérlet és jegy is értékesítésre került.
A tájékoztatás szerint nem fordult elő, hogy több néző foglalt helyet a lelátókon, mint ahány ülőhely van a Stadionban. (Ennek ellentmondani látszik, hogy a stadionban a lépcsők és menekülési útvonalak nem látszottak, ez pedig a szemlélőben azt a látszatot kelthette, hogy a stadion jelentős mértékben túltöltésre került.)
A mérkőzés jegyét a hamisítás elkerülése végett új színösszeállításban, dombornyomattal látták el, amely alkalmas arra, hogy a jegyeket egyszerű színes fénymásolóval hamisítani ne lehessen. A jegyek értékesítését csak 2009. augusztus 12-e után kezdték meg. A mérkőzésen előforduló hamisított jegynek tűnő jegyeket a biztonsági szolgálat lefoglalta, melyek átadásra kerültek a helyszínen lévő rendőrségi munkatársaknak. A beléptetés során kétszeres ellenőrzésre került sor (kapu, szektor) de ennek ellenére előfordulhatott, hogy hamis jeggyel egypár személy beléptetése megtörtént, hiszen a Puskás Ferenc Stadion beléptető rendszerrel nem rendelkezik.
A tájékoztatás szerint „a néző a megvásárolt mérkőzés jegyén feltüntetetett rendszabályi feltételek elfogadásával, kötelezettséget vállal arra vonatkozóan, hogy olyan tárgyakat, a sportrendezvény helyszínére nem visz be, amelyet a szervező a különböző törvényekre, szabályokra, előírásokra való hivatkozással megtilt. A beléptetésnél pl. lehetőség, van palackozott folyadék a szervező által biztosított műanyag pohárban történő bevitelére. Egyéb tárgyak akkor kerülnek elvételre, amennyiben a néző ragaszkodik a sporteseményre történő belépéshez, és nem gondoskodik más módon a tiltott tárgy, eszköz egyéb megőrzéséről. Ilyen esetben a lefoglalt tárgyat a mérkőzés után visszakapja.”
A beléptetésnél minden beléptető kapunál (Stefánia úti, Dózsa György úti., Istvánmezei úti, Ifjúság úti) biztosított volt, hogy a beengedést végző 22 folyosóból 2-2 folyosó a női nézőink átvizsgálására volt kijelölve, ahol minden esetben azonos nemű személy végezte a személyek átvizsgálását. A vizsgálatban résztvevő munkatársaim helyszíni tapasztalatai szerint a szervező által bevinni megtiltott tárgyak egy halomra dobálással kerültek elhelyezésre, azok egyediesített elhelyezésre utaló megoldást nem tapasztaltak, így azt sem tudták megvizsgálni, hogy miként történhet az elvett tárgyak visszaadása.

Érintett alapvető jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)
– az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása az állam elsőrendű kötelessége”.)
– a tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”) 
– az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alkotmány 54. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.) 
– a szabad véleménynyilvánításhoz való jog (Alkotmány 61. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabad véleménynyilvánításra, továbbá arra, hogy a közérdekű adatokat megismerje, illetőleg terjessze.”)
– a békés gyülekezéshez való jog (Alkotmány 62. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri a békés gyülekezés jogát és biztosítja annak szabad gyakorlását.”)
– hátrányos megkülönböztetés tilalma (Alkotmány 70/A. § (1) „A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.”)

Megállapításaim
I.
A. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
A vizsgálattal érintett Budapesti Rendőr-főkapitányság az Obtv. 29. § (1) d) pontja szerinti rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. 
Hasonlóan az OBH 2452/2008. sz. jelentésemhez, arra is fel kívánom hívni a figyelmet, hogy az Rtv. preambuluma célként fogalmazza meg „a Magyar Köztársaság Alkotmányának és nemzetközi jogi kötelezettségeinek, valamint a jogállamiság követelményeinek megfelelően működő Rendőrség kialakítás[át]”. Az Rtv. 2. § (1) bekezdése második mondata szerint „A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.” 

B. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. 
A Magyar Labdarúgó Szövetség az Alapszabályának 1. § (3) bekezdése szerint „a [közhasznú szervezetekről szóló 1997. évi CLVI. törvény (Kszt.)] 26.§ c) 14. pontja szerinti sport, a munkaviszonyban és a polgári jogi jogviszony keretében megbízás alapján folytatott sporttevékenység kivételével, mint közhasznú tevékenysége során, valamint a sporttörvény alapján állam, illetőleg helyi önkormányzat által ellátandó közfeladatok megvalósításáról gondoskodik.”Az Alapszabály 12. § (1) bekezdésének w) pontja szerint az MLSZ központi feladata – egyebek mellett – a nemzeti válogatott csapatok által a Magyar Köztársaság (a magyar labdarúgás) képviselete a nemzetközi sporteseményeken, a válogatott keretek kialakítása és működtetése, a felkészülési program elkészítése, a válogatott csapatok mérkőzéseinek előkészítése, megrendezése, a válogatott mérkőzésekkel kapcsolatos vagyoni értékű és kereskedelmi jogok hasznosítása, reklám és propaganda feladatok ellátása. 
A sportról szóló 2004. évi I. törvény (a továbbiakban: Sporttv.) 20. § (1) bekezdése szerint az országos sportági szakszövetség olyan sportszövetség, amely sportágában kizárólagos jelleggel az e törvényben, valamint más jogszabályokban meghatározott feladatokat lát el, és törvényben megállapított különleges jogosítványokat gyakorol.
Figyelemmel arra, hogy az MLSZ a válogatott mérkőzések szervezése, valamint versenyrendszere (bajnoksága) működtetése során olyan közfeladatot lát el, amely kizárólag tőle vehető igénybe, közszolgáltatást végző szervnek kell tekinteni.

II.

A. A bejelentés tudomásulvételét megelőző eljárásról
1. A Gytv. 8. § (1) és (3) bekezdése értelmében a rendőrség arra irányuló eljárására, hogy fennállnak-e a rendezvény adott helyen és időben történő megtiltásának feltételei, a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályai az irányadók. A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 3. § (2) bekezdése szerint a közigazgatási hatóság hivatalból állapítja meg a tényállást. 
Ugyan a Gytv. nem határoz meg a tényállás tisztázásával kapcsolatos különös szabályokat, a rendezvények rendjének biztosításával kapcsolatos rendőri feladatokról szóló 15/1990. (V. 14.) BM rendelet (a továbbiakban: BMr.) sajátos bizonyítási eszközök alkalmazását írják elő.
Nem igényel különösebb bizonyítást, hogy a közlekedés más útvonalon való biztosíthatósága alapvetően szakkérdés. A BMr. szerint azon szolgálati ágak vezetői, „akiknek szakvéleménye szükséges annak eldöntéséhez, hogy a tervezett rendezvény megtartása nem ütközik-e a [Gytv.] valamelyik rendelkezésébe, illetőleg nem szükséges-e a [Gytv.] 8. §-a (1) bekezdésének alkalmazása” a rendezvény megtartásával kapcsolatos szakvéleményeket a lehető legrövidebb időn, de legkésőbb 24 órán belül, írásban közlik a közbiztonsági szerv vezetőjével. (BMr. 4. § (3)-(4) bekezdései)
Ez a gyakorlatban általában úgy történik, hogy a rendőrség közrendvédelmi szervezeti egysége a közlekedési szervezeti egységet kéri fel „szakvélemény készítésére”, amely a gyakorlatban egy, demonstrációval érintett területre vonatkozó közlekedési hatástanulmány. Ez a „szakvélemény” tartalmazza, hogy a közösségi közlekedés más útvonalra átterelhető-e, hogy mekkora az áteresztő képessége annak a területnek, csomópontnak, útkereszteződésnek, amit érint a demonstráció, mennyiben érinti az egyéni közlekedőket, vagy, hogyha járdán kívánnak demonstrálni, akkor ez a gyalogos forgalmat mennyiben akadályozza. Nem veszélyes-e ez, pl. a gyalogosoknak le kell-e lépni az úttestre, az autók közé.
Igaz ugyan, hogy a BMr. hivatkozott rendelkezései szakvéleményről szólnak, azonban a különböző szolgálati ágak együttműködése – lévén ugyanannak a hatóságnak különböző szervezeti egységei – semmiképp nem tekinthető szakértői tevékenységnek, így az annak eredményeként létrejövő dokumentum sem tekinthető szakvéleménynek. A Ket. 58. § (1) bekezdése szerint szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az eljáró hatóság nem rendelkezik megfelelő szakértelemmel. Ugyanazon rendőrkapitányság, vagy a Budapesti Rendőr-főkaptányság különböző szervezeti egységei esetén az eljáró hatóság fogalmilag kell, rendelkezzen a megfelelő szakértelemmel, ellenkező esetben ugyanis nem a közlekedési szolgálati ágtól, hanem szakértőtől kellene a szükséges szakértői véleményt beszerezni.
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a BMr. „szakvélemény” beszerzésére vonatkozó szabályai ellentétesek a Ket. 58. §-ával, a BMr. 4. § (5) bekezdésének „közlekedés rendjének aránytalan sérelme” fordulat pedig a Gytv. 8. §-ában meghatározott megtiltási okkal („a közlekedés más útvonalon nem biztosítható”), ezért az a jogszabály felesleges rendelkezésére visszavezethető okból – a jogforrási hierarchia megsértése miatt – jogállamiság elvével összefüggő visszásságot okoz.
2. Ezt követően azt vizsgáltam meg, hogy a bejelentést követően a rendőrség miként tett eleget tényállás-tisztázási kötelezettségének. 
Megállapítottam, hogy a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztályának vezetője a bejelentést követően, 2009. május 29. napján kelt, Budapest Rendőrfőkapitánya rendészeti helyettesének címzett átiratában mindössze „a rendezvény megtartásának pontosítása érdekében egyeztető tárgyalás megtartását” javasolta, kísérletet sem tett arra, hogy a rendezvény közlekedésre gyakorolt hatását feltárja. Nem készült tehát olyan elemzés, amely a rendezvénnyel érintett terület gyalogos-, közúti-, vagy közösségi közlekedésre gyakorolt hatását vizsgálta volna, és amely alapján Budapest rendőrfőkapitánya megalapozottan meghozhatta volna döntését. (Indokolt rámutatni, hogy nem világos, hogy az országos rendőrfőkapitány milyen forgalomtechnikai adatokat bocsátott rendelkezésemre, azok ugyanis az el nem készült szakvéleményből nem származhatnak.) Tekintettel arra, hogy a bejelentés tudomásulvételét megelőzően Budapest rendőrfőkapitánya – a Ket. és a BMr. kifejezett előírása ellenére – nem tisztázta a tényállást, a jogállamiság elvével, valamint az abból fakadó tisztességes eljárás követelményével összefüggő visszásságot okozott.
3. Áttekintettem azt is, hogy a rendőrség Andrássy útra bejelentett rendezvények tudomásulvétele, vagy megtiltása során miként érvényesíti az egyenlő bánásmód követelményét, illetve a hátrányos megkülönböztetés tilalmát. Mivel – ilyen nyilvántartás hiányában – nem kaptam tájékoztatást arról, hogy 2009. évben hány rendezvényt jelentettek be a Meleg Méltóság Menet által érintett közterületekre, és ezek közül milyen okokból, és mennyit tiltott meg a rendőrség, kizárólag sajtóhírek alapján tudtam a rendőrség idevágó gyakorlatát áttekinteni. 
A Meleg Méltóság Menet kivételével 2009-ben nincs tudomásom olyan, a Hősök terét, vagy az Andrássy utat érintő rendezvényről, amelyet a rendőrség tudomásul vett, ezzel szemben több olyan bejelentés is ismert, amelyek alapján a rendőrség – arra hivatkozva, hogy a rendezvény megtartása esetén a közlekedés más útvonalon nem biztosítható – a rendezvény megtartását megtiltotta. A rendőrség e tiltó határozatainak felülvizsgálata során – a közlekedésrendészeti „szakvélemény” alapján – a bíróság a felülvizsgálati kérelmeket minden esetben elutasította, a rendezvény adott helyen és időben való megtartását megtiltó határozatokat pedig helyben hagyta. 
2009. előtt a rendőrség főszabályként tudomásul vette az Andrássy útra bejelentett rendezvényeket, azok megtartását a közlekedés más útvonalon nem biztosítható fordulat alapján nem tiltotta meg.
Figyelemmel arra, hogy az Obtv. 17. § (5) bekezdése alapján nem járhatok el olyan ügyben, amelyben a határozat felülvizsgálata iránt bírósági eljárás indult, vagy amelyben jogerős bírósági határozat született, az egyes rendezvények megtiltását megelőző eljárást nem vizsgálhattam. Éppen ellenkezőleg: a bíróság által megállapított tényállást, valamint az azt megalapozó közlekedésrendészeti szakvéleményt megkérdőjelezhetetlenül valónak fogadtam el.
Az egyenlő bánásmód követelménye a kötelezettektől azt kívánja meg, hogy tartózkodjanak minden olyan magatartástól, amely bizonyos tulajdonságaik alapján egyes személyek vagy személyek egyes csoportjaival szemben közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést, megtorlást, zaklatást vagy jogellenes elkülönítést eredményez. Alapvetően tehát az egyenlő bánásmód követelménye az egyik oldalon negatív kötelezettséget jelent: a kötelezettek nem sérthetik meg mások egyenlő emberi méltóságát. Jogosulti oldalon ugyanakkor ez azt eredményezi, hogy mindenkinek jogosultságként kikényszeríthető igénye van arra, hogy őt egyenlő méltóságú személyként kezeljék. Ezért vizsgálatom arra terjedt ki, hogy az azonos helyszínre történő bejelentések gyökeresen eltérő elbírálása alkalmas-e arra, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggésben visszásságot okozzon. Ennek során előbb a közvetlen hátrányos megkülönböztetés, majd pedig a közvetett diszkrimináció egyes elméleti és gyakorlati kérdéseit tekintettem át. Ki kell emelnem, hogy sem a közvetlen, sem pedig a közvetett diszkrimináció nem „célzatos” magatartás (nem szükséges, hogy az intézkedést hozó szervet a megkülönböztetés szándéka vezesse), hanem elsősorban ténykérdés.
Álláspontom szerint a Hősök terére, valamint az Andrássy útra hasonló nagyságrendű rendezvények bejelentői a bejelentés elbírálása szempontjából alapvetően homogén csoportot képeznek. 
Az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény 9. §-a szerint közvetett hátrányos megkülönböztetésnek minősül az a közvetlen hátrányos megkülönböztetésnek nem minősülő, látszólag az egyenlő bánásmód követelményének megfelelő rendelkezés, amely a meghatározott tulajdonságokkal rendelkező egyes személyeket vagy csoportokat más, összehasonlítható helyzetben lévő személyhez vagy csoporthoz képest lényegesen nagyobb arányban hátrányosabb helyzetbe hoz. A közvetett hátrányos megkülönböztetés lényege, hogy a megkülönböztetés látszólag semleges feltételen alapul (vagyis lakóhelyétől függetlenül bárki kezdeményezheti az egyedi adó-megállapítást), mégis, egyes védett tulajdonságokkal – jelen esetben az „egyéb helyzet”-ként értékelhető lakóhely – rendelkező személyeket lényegesen nagyobb számban érint. Ebben az esetben a követelmény megsértése alóli mentesüléshez az adott rendelkezésnek a védett tulajdonsággal rendelkező személyek tekintetében is ki kell állnia az ésszerűségi tesztet.
Vizsgálatom során az Alkotmánybíróság által is alkalmazott „önkényes megkülönböztetés tilalma” tesztjét – amely gyakorlatilag két elemből, az összehasonlíthatósági- és az indokolhatósági próbából áll – végeztem el. Az összehasonlíthatóság próba azt jelenti, hogy csak az azonos helyzetben lévők között merülhet fel a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértése. Alkotmányos visszásságot okozó diszkriminációról pedig csak akkor lehet szó, ha valakit, vagy valamilyen csoportot más, azonos helyzetben lévő jogalannyal vagy csoporttal történt összehasonlításban kezelnek hátrányosabb módon. Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdése rögzíti, hogy „a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül”. Az Alkotmány idézett rendelkezése – amint azt az Alkotmánybíróság 30/1997. (IV. 29.) AB határozatában is kifejtette – a jogegyenlőség követelményét rögzíti, ami azt jelenti, hogy az állam, mint közhatalom – mint jogalkotó és jogalkalmazó – a jogok és kötelezettségek megállapítása során köteles az azonos helyzetben levő jogalanyokat indokolatlan megkülönböztetés nélkül, egyenlőkként kezelni. A homogén csoport fogalmát az Alkotmánybíróság – eddigi gyakorlatában – szűken értelmezte. Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint az összehasonlíthatósági próba nem csak arra a helyzetre vonatkozik, amikor azonos helyzetben lévő jogalanyok között tesznek különbséget, hanem ennek ellenkezőjére is, vagyis amikor lényegesen eltérő helyzetben lévők esetén e körülményt figyelmen kívül hagyják.
Vizsgálatom során a homogén csoporton belüli megkülönböztetést alátámasztó, ún. ésszerű indokot nem tárhattam fel, ugyanis a kialakult gyakorlatnak semmilyen okát nem látom. A tudomásul vett rendezvényhez hasonló mértékű és jellegű hatást gyakoroltak volna a megtiltott rendezvények is. (Az országos rendőrfőkapitánytól kapott tájékoztatás szerint a meleg Méltóság Menet időpontjában az Andrássy út mértékadó gépjárműforgalma 650 elhaladó jármű/óra, egyes megtiltott rendezvények esetén a pedig 600 járműegység. A résztvevők várható létszáma is közel azonos volt.) Mindezt alátámasztja az is, hogy a szervezővel 2009. május 29. napján folytatott az egyeztető tárgyalás során a rendőrség eljáró tagja „[j]avasolta, hogy a rendezvény statikus formában kerüljön megtartásra, a vonulásos formában történő rendezvénytartást a rendőrség a fentiekre [ha a közlekedés más útvonalon nem biztosítható] való tekintettel megtilthatja.”)
Az előzőekre tekintettel megállapítottam, hogy az a kialakult, és nagymértékben eltérő gyakorlat, amely az egyes, az Andrássy útra és a Hősök terére bejelentett rendezvények megtiltása, illetve tudomásulvétele során a rendőrség folytat, a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot okoz.

B. A BRFK közleményéről
Nem osztom az országos rendőrfőkapitány arra vonatkozó álláspontját, hogy a BRFK azt tartotta szem előtt, hogy „az állampolgárok számára közérthető módon fogalmazza meg kívánalmait, ezért használt a Rendőrség a sajtóközleményében a talán jobban érthető »közízlés« fogalmát a szabálysértési rendeletben szereplő »közerkölcs« fogalma helyett. Véleménye szerint a sajtóközlemény alapján mindenki számára közérthetővé vált, hogy a Rendőrség e kifejezéssel a társadalmi együttélés szabályainak megfelelő magatartási formákra utalt, és a társadalom többsége által elfogadott magatartási normák betartására kérte a rendezvény résztvevőit.”
Az országos rendőrfőkapitány álláspontjával ellentétben a két fogalom között meglehetősen távoli kapcsolat figyelhető meg. A közerkölcs magyar nyelvben általánosan elfogadott jelentése szerint valamely társadalmi rendszerre, vagy nagyobb közösségre jellemző, a közösség által helyesnek tartott emberi magatartást kötelezően meghatározó koronként és közösségenként változó normák összessége. Ezzel szemben a közízlés valamely nagyobb társadalmi csoport körében kialakult, korra és társadalomra jellemző szép és helyes iránti érzék, vagyis olyan képesség, amellyel a jót, szépet, helyeset, illőt, finomat a rossztól, csúnyától, helytelentől, nem illőtől, durvától megkülönböztetjük. A két fogalom nyelvtani értelmezése után megállapítható, hogy azok egészen mást takarnak.
Nem vitatom, hogy – amint arra az országos rendőrfőkapitány válaszában is hivatkozott – a közerkölcsnek, illetve az ahhoz valóban kapcsolódó közszeméremnek nem csak lehet, hanem van is jogi relevanciája. Mindez azonban nem mondható el a közízlésről. Úgy vélem, hogy a BRFK szóban forgó, iránymutatást tartalmazó közleménye a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény (a továbbiakban: Jat.) garanciális szabályainak nem felelt meg. 
(Vö. az Alkotmánybíróság 60/1992. (XI. 17.) számú határozatával, különösen: „[…] minisztériumi, egyéb központi állami szervektől származó, jogi iránymutatást tartalmazó leiratok, körlevelek, iránymutatások, útmutatók, állásfoglalások és egyéb informális jogértelmezések, amelyek nem a Jat. garanciális szabályainak betartásával kerülnek kibocsátásra, sértik az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság alkotmányos követelményét. Jogbizonytalanságot teremtenek, kiszámíthatatlanná teszik a jogalanyok, a jogalkalmazó szervek magatartását. Bár a bennük foglalt jogértelmezésnek, jogalkalmazási szempontnak semmiféle jogi ereje, kötelező tartalma nincs, miután az államigazgatás központi szervei bocsátják ki, alkalmasak arra, hogy a címzetteket megtévesszék, s a címzettek kötelező előírásként kövessék azokat. […] A törvényben foglalt garanciális szabályok be nem tartásával alkotott, ilyen iránymutatások könnyen válhatnak a jogi szabályozást pótló, a jogszabályok érvényesülését lerontó irányítási eszközökké, s ez a jogállamiság követelményével összeegyeztethetetlen […]”)
A közleményt kiadó BRFK hatáskör hiányában járt el, hiszen – a Jat. szabályai alapján – annak kiadására nem volt jogosult. A közleményhez – mivel kibocsátója túllépte hatáskörét – ugyan semmiféle jogi hatás nem fűződhetett, de a címzettek – az állampolgárok – magatartását, rendezvényen való részvételét a gyakorlatban befolyásolhatta, ami alkotmányosan megengedhetetlen. Mindezek alapján megállapítottam, hogy a rendőrség a közlemény kiadásával – annak tényleges hatása miatt – a Meleg Méltóság Menet résztvevőinek szabad véleménynyilvánításhoz, valamint békés gyülekezéshez való jogával összefüggő visszásságot okozott.

C. A Meleg Méltóság Menet biztosításáról
1. Az OBH 3262/2008 sz. jelentésemben a hasonló, ellentétes útirányú 2008. július 5. napján megtartott ún. LMBT-menet rendőrségi biztosítását már vizsgáltam. A rendőrség egy évvel ezelőtt arról tájékoztatott, hogy „kordonokkal és élőerővel választotta el egymástól a különféle bejelentett rendezvényeket. A menetek útvonalán az úttorkolatokat is kordonokkal zárták. (Ezen intézkedésekről az érintett lakókat és üzlettulajdonosokat szórólapon tájékoztatták.) A rendezvények biztosítása érdekében nem került sor a keresztutcák az Andrássy úttal párhuzamos első utcáig történő lezárására, mert az LMBT menet szervezőinek az egyeztető tárgyalás során tett nyilatkozata szerint ez a felvonulás célját veszélyeztethette volna. A Rendőrség figyelembe vette azt is, hogy az Andrássy út járdájának több órás teljes lezárása többtízezer környékbeli lakó és üzlettulajdonos számára aránytalanul nehezítette, akadályozta volna ingatlanuk megközelítését, így ettől végül eltekintett.” 
2008. évi vizsgálatom során rámutattam, hogy „Amennyiben ellenkező tartalmú kérelmet nem terjesztettek volna elő a szervezők, objektíve úgy lehetett volna leginkább minimalizálni az LMBT menetet ért támadásokat, ha a Rendőrség az Andrássy utat – a hozzá tartozó kerékpárutakkal és járdákkal együtt –, a keresztutcákat pedig az első párhuzamos utcák torkolatáig teljesen lezárta volna. Megjegyzem, hogy az ennél lényegesen kisebb területet érintő területlezárás miatt is jelentős, több kilométeres kerülővel lehetett az Andrássy út egyik oldaláról a másikra átjutni, egy ilyen széleskörű zárás az érintett területeken az ott lakók, illetve arra közlekedők helyváltoztatáshoz való jogát aránytalanul korlátozta volna. A szükségességi arányossági teszt elvégzése meglátásom szerint csak igen kivételes esetben vezethet olyan eredményre, hogy a több órára történő zárás ilyen nagy területen alkotmányosan indokolható legyen.”
A területlezárással kapcsolatban indokolt kiemelni, hogy a 2009. évinél lényegesen kisebb területet érintő területlezárás miatt is jelentős, több kilométeres kerülővel lehetett az Andrássy út egyik oldaláról a másikra átjutni, egy ilyen széleskörű zárás az érintett területeken az ott lakók, illetve arra közlekedők helyváltoztatáshoz való jogát aránytalanul korlátozta volna. A szükségességi arányossági teszt elvégzése meglátásom szerint csak igen kivételes esetben vezethet olyan eredményre, hogy a több órára történő zárás ilyen nagy területen alkotmányosan indokolható legyen. A rendelkezésemre bocsátott iratok – különösen a szervezőkkel folytatott egyeztetések jegyzőkönyvei – szerint a területlezárásra nem a szervezők kérésére került sor. Sőt, annak indokául Budapest rendőrfőkapitánya nem is a meleg Méltóság Menet és résztvevőinek biztonságát jelölte meg határozatában, hanem azt, hogy „a rendezvényen több külföldi állam nagykövete jelezte részvételi szándékát, így elengedhetetlenül szükséges a rendezvény zavartalan lebonyolításának biztosítása.” Mindezek alapján a területlezárásra nem a felvonulás résztvevőinek békés gyülekezési jogát biztosító intézkedésként került sor. (Indokolt megjegyezni azt is, hogy az eddigi rendőrségi és bírósági gyakorlat szerint a személy- és létesítménybiztonsági intézkedéssel érintett területen – köznyelvben: műveleti terület – nem tartható a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvény.) 
2. A kommunikációs jogok biztosítják az egyén lehetőségét a társadalmi-politikai folyamatokban való részvételre. A kommunikáció szabadsága egyfelől egyéni magatartásként (ami nem más, mint véleményalkotás és kinyilvánítás szabadsága), másfelől pedig – és ha lehet, a gyülekezési jog szempontjából talán a többi kommunikációs joghoz képest hangsúlyosabb – olyan társadalmi folyamatként is jellemezhető, a saját törvényei szerint kialakuló közvélemény, és ezekkel kölcsönhatásban a minél szélesebb tájékozottságra épülő egyéni véleményalkotás lehetőségét hivatott biztosítani. Ebben a processzusban helye van minden véleménynek, jónak és károsnak, kellemesnek és sértőnek egyaránt, különösen azért, mert maga a vélemény minősítése is e folyamat terméke. Történelmi tapasztalat, hogy mindannyiszor, amikor a véleménynyilvánítás szabadságát korlátozták, sérelmet szenvedett a társadalmi igazságosság, az emberi kreativitás, csökkent az emberben rejlő képességek kibontakozásának lehetősége. A káros következmények nem csupán az individuum, hanem a társadalom életében is megmutatkoztak és az emberiség fejlődésének sok szenvedéssel járó zsákutcájához vezettek. Az eszmék, nézetek szabad kifejtése, a mégoly népszerűtlen vagy sajátos elképzelések szabad megnyilvánulása a fejlődni képes és valóban eleven társadalom létezésének alapfeltétele.
A 30/1992. (V. 26.) AB határozat azt is kifejti, hogy „[a] szabad véleménynyilvánításhoz való jog a fentiek szerint nem csupán alapvető alanyi jog, hanem e jog objektív, intézményes oldalának elismerése egyben a közvélemény, mint alapvető politikai intézmény garantálását is jelenti. A szabad véleménynyilvánítás jogának kitüntetett szerepe ugyan nem vezet arra, hogy ez a jog – az élethez vagy az emberi méltósághoz való joghoz hasonlóan – korlátozhatatlan lenne, de mindenképpen azzal jár, hogy a szabad véleménynyilvánításhoz való jognak valójában igen kevés joggal szemben kell csak engednie, azaz a véleményszabadságot korlátozó törvényeket megszorítóan kell értelmezni. A vélemény szabadságával szemben mérlegelendő korlátozó törvénynek nagyobb a súlya, ha közvetlenül másik alanyi alapjog érvényesítésére és védelmére szolgál, kisebb, ha ilyen jogokat csakis mögöttesen, valamely »intézmény« közvetítésével véd, s legkisebb, ha csupán valamely elvont érték önmagában a tárgya (pl. a köznyugalom).”
A szabad véleménynyilvánításhoz való jog, mint a kommunikációs jogok „anyajoga” a véleményt annak érték és igazságtartalmára tekintet nélkül védi. Egyedül ez felel meg az Alkotmány ideológiai semlegességének. Az Alkotmánybíróság alaphatározatában kiemelte, hogy a véleménynyilvánítás szabadságának csak külső korlátai vannak; amíg viszont egy alkotmányosan meghúzott külső korlátba – másik alapvető jog és szabadság védelme, vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme – nem ütközik, maga a véleménynyilvánítás lehetősége és ténye védett, annak tartalmára tekintet nélkül. Vagyis az egyéni véleménynyilvánítás, a saját törvényei szerint kialakuló közvélemény, és ezekkel kölcsönhatásban a minél szélesebb tájékozottságra épülő egyéni véleményalkotás lehetősége az, ami alkotmányos védelmet élvez. E tételek a véleménynyilvánítási szabadságon túl, valamennyi kommunikációs jog esetében érvényesek.
A hazai-, külföldi- vagy nemzetközi- esetjog egyaránt, jellemzően a gyülekezési jog kommunikációs jellegét, valamint annak a kommunikációs processzusban betöltött szerepét domborítja ki. Így az Alkotmánybíróság az 55/2001. (XI. 29.) AB határozatában rámutatott, hogy „gyűlések megszervezésének, megtartásának, az azokon való részvételnek a joga nélkül a nézetek, információk megszerzésének és másokkal való megosztásának, a vélemények közösen történő kialakításának a lehetősége ugyanis aligha volna megvalósítható. 
Az Alkotmánybíróság a gyülekezési jog jellegével kapcsolatban az is kifejtette, hogy „A békés gyülekezés szabadsága a demokratikus társadalom előfeltétele és alapvető értéke. A gyülekezési jog alapján megtartott rendezvények elválaszthatatlanul kapcsolódnak a demokratikus nyilvánosság értékéhez, e rendezvények teszik lehetővé, hogy a polgárok a politikai folyamatot kritikával illessék, tiltakozásukkal befolyásolják. A békés rendezvények a politikai és társadalmi rend, a képviseleti szervek legitimitásának megszilárdítása szempontjából is értéket jelentenek. A tüntetések, tiltakozó akciók a képviseleti szervek, a kormányzat és a közvélemény számára is jelzik a társadalomban megjelenő feszültségeket, lehetővé téve azt, hogy az illetékesek időben megfelelő lépéseket tegyenek a feszültségek okainak csökkentésére. Egy demokratikus társadalom nem választhatja a tiltakozás elnémításának, szükségtelen és aránytalan korlátozásának útját: a politikai szabadságjogok korlátozása nem csak azokat sújtja, akik élni kívánnának jogaikkal, hanem a társadalom egészét, így azokat is, akikre hivatkozással az állam a jogkorlátozás eszközéhez nyúl. A gyülekezési jog alapján megtartott rendezvények célja az, hogy a gyülekezési joggal élő polgárok közös véleményt alakítsanak ki, illetve nézeteiket másokkal megosszák, és közösen juttassák kifejezésre.” (4/2007. (II. 13.) AB határozat (ABK 2007. február, 117.))
Legutóbbi határozatában pedig az Alkotmánybíróság úgy foglalt állást, hogy a mai alkotmányos demokráciákban a közterületi gyülekezések elsősorban a már kialakult vélemények, álláspontok együttes megjelenítésére, közös képviseletére szolgálnak. A szólásszabadság és a gyülekezési szabadság kapcsolata legfőképp a közös, nyilvános véleménykifejezést jelenti. A gyülekezési szabadság mint kommunikációs jog jelentőségét növeli, hogy gyakorlatilag közvetlen hozzáférési korlátok nélkül biztosítja mindenki számára a politikai akaratképzésben való részvételt. Igaz ugyan, hogy az mindenkinek joga van arra, hogy sajtóterméket hozzon létre, ez azonban jelentős anyagi ráfordítást igényel. A véleménynyilvánítás szabadságából – már a sajtószabadság részét képező szerkesztői szabadság miatt sem – nem vezethető le jogosultság arra, hogy az egyes sajtótermékek bárkinek a véleményét közzétegyék. (A sajtótermékeknek – szemben a szűkös természeti erőforráson osztozó műsorszolgáltatókkal – még csak a kiegyensúlyozott tájékoztatás követelményét sem kell szem előtt tartaniuk, amely nem minden vélemény, de nem is az egymással ellentétes vélemények bemutatását jelentené, hanem azt, a közérdeklődésre számot tartó hazai és külföldi eseményekről, vitatott kérdésekről a tájékoztatásnak sokoldalúnak, tényszerűnek, időszerűnek, tárgyilagosnak és kiegyensúlyozottnak kell lennie. (A rádiózásról és televíziózásról szóló 1996. évi I. törvény 4. § (1) bekezdése)
Az Alkotmányból ugyanakkor nem következik, hogy az egyes sajtótermékek közzétegyék bárkinek a véleményét. Ezért a közügyekben való részvételt biztosító jogintézmények közül nagy a jelentőségük azoknak, amelyeket a személyek hasonló feltételekkel tudnak igénybe venni. Hagyományosan idetartozik a közterületi gyülekezés szabadsága, és újabban ilyen szerepet kezd betölteni az internet.
A fentiek alapján indokolt rámutatni tehát a gyülekezési jog kommunikációs jellegével kapcsolatban arra is, hogy egy hermetikus, nagy területet érintő zárás esetén – bár sikerült a demonstráción résztvevő védett személyeket maradéktalanul megvédeni – a gyülekezési jog szubjektív oldala bizonyosan csorbát szenvedhetett. A demonstráció egy kiürített, nézők elől hermetikusan elzárt területen történő megtartása alkalmas volt arra, hogy a megalapozott véleménynyilvánításhoz elengedhetetlen kommunikációs folyamatot befolyásolja. Mindez pedig objektíve alkalmas volt arra, hogy a Meleg Méltóság Menet résztvevőinek békés gyülekezéshez való jogával, valamint a véleménynyilvánítás szabadságával összefüggő visszásságot okozzon.
3.A békés gyülekezési jog esetében az állami intézményvédelmi kötelezettség a rendezvényről szervezetten távozók védelmére is kiterjed. E kötelezettségét a Rendőrség ugyancsak teljesítette, amikor biztosította, hogy a meleg Méltóság Menet résztvevőit szervezetten az M2 metró igénybevételével hagyják el a rendezvény helyszínét. 

III.
A Meleg Méltóság Menet ideje alatt, annak útvonalához közel több helyütt annak céljaival ellentétes véleményt megfogalmazó személyek gyűltek össze. Az elrendelt fokozott közbiztonsági ellenőrzés során e személyeket a rendőrség igazoltatás, valamint ruházat- és csomagátvizsgálás intézkedés alá vonta, egy helyszínen (Károly körút, Deák tér, Városháza park) pedig tömegoszlatást is alkalmazott. Más helyszíneken a nap folyamán tömegoszlatásra nem került sor, a rendőrség tömegkezelési tevékenysége során enyhébb intézkedések alkalmazásával tett eleget törvényi kötelezettségének. 

D. A rendőrség Deák téri tömegkezelési tevékenységéről
1. A kordonkorlátokat eredetileg az Anker köz – Erzsébet tér vonalon állították fel, ahol kb. 14 órától folyamatosan gyülekeztek olyan személyek, akik a meleg Méltóság Menettel ellentétes véleményüknek kívántak hangot adni. A tömeg megjelenése indokolttá tette a kordonkorlátok áthelyezését, amelyre még a Meleg Méltóság Menet Erzsébet térre érkezése előtt – mindössze néhány perc alatt – sor került. Ekkor a tömeg hátrébbszorítása érdekében indokolt volt, erőket vezényelni a korlátok elé, ezen erők azonban a kordon áthelyezését követően visszatértek a kordon mögé. A videofelvételek szerint a tömeg ekkor békés volt. Munkatársaim helyszíni tapasztalatai, valamint a rendőrségi videofelvételek alapján megállapítottam, hogy ekkor még nem került sor a Károly körút forgalmának teljes elterelésére, így a tömeget a még közlekedő járművek közé terelték. Mindez alkalmas volt arra, hogy a tüntetők testi épséghez való jogával összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza.
2. Az országos rendőrfőkapitány válaszához mellékelt, T. László által jegyzett, a Kuruc.info portálon (http://kuruc.info/r/6/45812/) megjelent felhívás „Budapesten az Andrássy út és az Erzsébet tér környékén” hívta olvasóit. Úgy gondolom, hogy kizárólag a hivatkozott felhívás alapján nem ítélhető meg, hogy a véleménynyilvánító személyek kordonoknál való megjelenése mennyiben volt valóban szervezett, illetve kizárólag egy személy szervezte-e azt. Amennyiben a Károly körút, Deák tér, Városháza park területén szervezett rendezvény került megtartásra, nem kaptam tájékoztatást arról, hogy a rendőrség a rendezvény szervezője személyének megállapítására, illetve a vele történő kapcsolatfelvételre tett-e bármilyen kísérletet.
Indokolt megemlíteni, hogy – a megtekintett videofelvételek szerint – a helyszínen tartózkodó tömeg meglehetősen heterogén volt: sportruházatot viselő (később részben valóban erőszakos magatartást kifejtő) személyek mellett a Meleg Méltóság Menet célkitűzéseivel szembeni ellenvéleményüknek hangot adók, békésen nézelődők, de még külföldi turisták (köztük az esti válogatott mérkőzésre érkezett svéd szurkolók) is jelen voltak.
A videofelvételek és munkatársaim tapasztalatai szerint összbenyomását tekintve a Deák térnél összegyűlt tömeg – annak ellenére, hogy nem vitásan voltak közte erőszakos magatartást kifejtő, illetve erre készülő személyek is – alapvetően békésnek volt tekinthető.
A kordonoknál összegyűlt tömeg skandálása bizonyosan nem indokolhatta a rendőrség fellépését, egyfelől ugyanis korábban az Oktogonnál hasonló módon fejezték ki az ott megjelentek véleményüket, másfelől a Meleg Méltóság Menet résztvevőinek a rendezvény helyszínéről való szervezett távozási irányától több száz méter távolságban volt. 
A helyszíni tapasztalatok szerint az ellentüntetők hangulata akkor vált kifejezetten ellenségessé, amikor a tömeg mögül, illetve a környező mellékutcákból ún. mobil csoportok érkeztek. Nem fogadtam el az országos rendőrfőkapitány válaszát, hogy az ellenségessé vált tömeg miatt vált szükségessé a megerősítő erők helyszínre irányítása, ugyanis a kordonkorlátok mögött, a Készenléti Rendőrség több bevethető százada, valamint több megyei és budapesti század tartózkodott. Ugyancsak nem kaptam arra megnyugtató magyarázatot, hogy e megerősítő erők miért a kordon és a tüntetők között kerültek felállításra. Több megtekintett – rendőrségi, és az interneten hozzáférhető – videofelvétel szerint a tömeg egy része ezt provokációként élte meg. Így az egyik mobilcsoport által készített felvétel szerint az addig viszonylag csendes tömeg „sünözni” kezd. A szivárványszínű zászló meggyújtására is éppen a mobil csoportok megjelenését követően került sor. 
A rendelkezésemre álló videofelvételek szerint a mobilcsoportok érkezését mintegy 10-12 perccel követően (15.50 órakor), csapaterő áll fel a kordon elé (kordon és tömeg közé). Ezt követően mintegy másfél perccel – számomra ismeretlen okból – az összegyűlt tömeg futásnak ered. Ekkor egy fiatal, védőfelszerelést viselő rendőrnőt elbuktatnak, melynek következtében sisakját és EDR rádió készülékét elveszíti, majd a tömegből egy fekete ruhás férfi fejbe rúgja. A rendőrnő egysége ezt követően – a Gerlóczy utca irányába (több száz méterre a kordon mögött várakozó a tartalék erőktől, mentőautótól) – kimenekíti. A megtekintett felvételek alapján nem tudtam megítélni, hogy miként szakadhatott el egységétől a támadást elszenvedő rendőr.
Egy mobil csoportot a tömegből néhány agresszíven fellépő személy a kordonig szorít vissza, ott egy budapesti század nyújt segítséget nekik. Ezt követően a Match áruház előtt egy ismeretlen személy egy pirotechnikai eszközt hoz működésbe (15.53 órakor). Újabb néhány perccel később a Károly körúton összegyűlt tömeget a Dohány utcáig szorították, melynek eredményeként – a videofelvételek szerint – mintegy négy perc alatt a terület csaknem teljesen kiürült, csak a villamosmegállóban és a Városháza parkban maradnak emberek. Később azonban a kiszorított személyek tömegesen szivárognak vissza a Károly körútra!
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a leírt rendőri intézkedések alkalmasak voltak arra, hogy indokolatlan (a szükséges mértéket meghaladó) mértékben kockáztassák a biztosításban résztvevő rendőrök testi épségét, ezért azok a rendőrök életéhez és testi épséghez való jogával összefüggő visszásságot okoztak.

E. A felszólításokról, és az azt követő intézkedésekről
1. A rendelkezésemre bocsátott videofelvételek szerint felszólító szettel ellátott gépkocsiról a „Közlöm Önökkel, hogy rendbontó, garázda magatartásukkal jogsértést kivetnek el, ezért a törvény nevében felszólítom Önöket, hogy jogsértő magatartásukat hagyják abba, oszoljanak szét, a területet az Astoria irányába a Dohány utcáig hagyják el” szöveggel számtalanszor felszólította a rendőrség a Városháza parkban összegyűlt tömeget. E tömeg valamennyi felvétel szerint – legalábbis mindaddig, amíg a felszólítások tartottak – láthatóan békés volt, csendben várakozott, és szembetűnően nem tett eleget a rendőrség utasításainak. (Olyannyira haszontalanok voltak a felszólítások, hogy a felszólító gépjármű személyzete többször megkérdezte a környezetében állókat, hogy hallható-e és érthető-e a felolvasott szöveg.)
A kialakult helyzettel kapcsolatban egyrészt ki kell emelni, hogy – amint azt a felszólító gépjárműben készült felvételek maradéktalanul alátámasztják – a felszólított tömeg nem fejtett ki a felszólításokban megjelölt magatartást, így kétséges, hogy a tömegoszlatás Rtv.-ben megjelölt feltételei fennálltak-e.
Megjegyzendő továbbá, hogy a többször megismételt felszólítás sikertelensége nagymértékben elbizonytalanította a tömegkezelésben résztvevő rendőri erőket. A videofelvételekbe beszűrődő beszélgetések szerint nem értették, hogy miért szólítják fel ilyen sokszor a tömeget.
Amint azt az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában is kifejtette, „[a]z Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás […] feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. […] A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon” (ABH 1995, 351, 357.). Álláspontom szerint, nem vitatható, hogy ugyanez irányadó a rendőrség tömegkezelési tevékenységére. 
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a rendőrség imént bemutatott eljárása a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott.
2. Az egyik általam vizsgált kézikamerás felvétel szerint a Városháza parkban összegyűlt tömeget a helyszínen tartózkodó rendőrök élőszóban is felszólították a terület elhagyására. Ennek során egy férfihang azt mondja, hogy „amennyiben nem hagyják el a területet, elő lehet Önöket állítani, 72 órára be lehet Önöket zárni”.
Az idézett figyelmeztetés első fordulata megfelel a hatályos jogszabályoknak, ugyanis a rendőrségnek valóban van lehetősége arra, hogy az Rtv. 33. § (2) bekezdés f) pontja szerint a rendőr az illetékes hatóság elé állíthatja azt, aki a szabálysértést az abbahagyásra irányuló felszólítás után is folytatja, illetőleg akivel szemben az eljárás azonnal lefolytatható, továbbá akitől tárgyi bizonyítási eszközt kell megszerezni, vagy elkobzás alá eső dolgot kell visszatartani. Az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet pedig jogszerű intézkedéssel szembeni engedetlenséget szabálysértésként rendeli büntetni. (Az adott szabálysértési tényállás megsemmisítését már 2008-ban indítványoztam az Alkotmánybíróságnál.)
Nem felelt meg a valóságnak az előállítás időtartamára vonatkozó tájékoztatás, amely az őrizet leghosszabb időtartamát jelölte meg ilyenként. Mindez azonban – hatását tekintve – messze túlmutat egy egyszerű tévedésen, az alkalmas volt arra, hogy a jogállamiság elvével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozzon.

F. A tömegoszlatás végrehajtása során tapasztaltakról
1. Alapvetően rendőrszakmai kérdés az egyes rendőri intézkedések elrendelése, azok végrehajtása, valamint az ennek során igénybe vett erők kiválasztása. Országgyűlési biztosként mindig is tartózkodtam attól, hogy rendőrszakmai kérdésekben állást foglaljak. Az egyes intézkedések alapjogi aspektusait azonban vizsgálataim során minden esetben értékeltem. Hatásköri korlátok miatt csak igen ritkán foglalkozhattam az adott feladatot végrehajtó állomány alapvető jogainak érvényesülésével. Figyelemmel azonban arra, hogy több olyan jelenséget is tapasztaltam, amely a tömegkezelési feladatokat végrehajtó rendőrök alapvető jogait érintik, indokolt volt vizsgálatomat ilyen kérdésekre is kiterjeszteni.
Azt tapasztaltam, hogy a végrehajtó állomány szintjén az egyes rendőri szervek között bizonyos versengés, esetenként pedig kifejezetten konfliktus figyelhető meg. Így a Deák téri tömegoszlatásban résztvevő több egység tagjai is kifejezetten nehezményezték, hogy „miközben ők a tömeggel küzdenek, addig a Készenléti Rendőrség csapatszolgálati századai csak a pajzsukon támaszkodtak.” Többen azt is hozzátették, hogy rendszeresen fáradt, esetenként több száz kilométert utazott, fáradt megyei századok vesznek részt a tömegoszlatásban, mialatt az egyébként pihent Készenléti Rendőrségi századok csak „nézelődnek”. Egyesek azt is kiemelték, hogy a Készenléti Rendőrség tagjai jogosultak különleges bevetési pótlékra, míg az ún. (fővárosi és megyei) összevont századok tagjai nem.
2.Indokolt megjegyezni, hogy a Készenléti Rendőrség nem saját belátása szerint dönt sem arról, hogy részt vesz-e az adott intézkedésben, sem pedig arról, hogy ezt miként teszi. A rendelkezésemre álló információk szerint a Készenléti Rendőrség Bevetési Osztályainak tagjai legalább tízszer annyi időtartamú csapatszolgálati képzésben vesznek részt, mint az összevont századok. Emellett míg az összevont századok tagjai sokszor csak a képzésen, vagy a csapatszolgálati feladatok végrehajtása során találkoznak, a KR esetében az egyes csoportok, szakaszok, századok összeszokottabbak, jellemzően állandó összetételben vesznek részt a képzésen és a feladatok végrehajtásában is. 
Elfogadom az országos rendőrfőkapitány azon álláspontját, hogy valamennyi rendőrnek képesnek kell lennie a tömegkezelési feladatok végrehajtására. Úgy vélem, hogy nem mellékes azonban az, hogy ezt milyen színvonalon és hatékonysággal, mennyire jogszerűen, vagy éppen az intézkedéstaktikai szabályoknak megfelelően teszi. Nem mellékes, hogy egy ellenséges tömegben elszakad-e a rendőr társaitól, vagy más kiélezett helyzetekben hogyan és milyen gyorsan reagál, felismeri-e az adott helyzetben megjelenő kockázatokat stb. E speciális tudás pedig – amellett, hogy minimalizálja a nem számított kockázatokat – adott esetben meghatározhatja a sérült bajtárs mentésének sikerét is.
Figyelemmel arra, hogy az összevont századok tagjai a mindennapok során egyébként más fontos feladatot látnak el (járőrszolgálat, KMB, közlekedésrendészet stb.) nem várható, hogy lényegesen magasabb csapatszolgálati felkészültséggel lássák el tömegkezelési feladataikat. Nem világos azonban, hogy milyen szempontrendszer szerint születik arról döntés, hogy mikor mely erőkkel kell az adott feladatot végrehajtani. Valamennyi olyan esetben pedig, amikor nincs különös indoka annak, hogy a feladat végrehajtásának fő erejét ne az arra leginkább kiképzett rendőri egységek adják, – éppen a kiképzettségbeli különbségekből fakadó indokolatlan kockázat miatt – felmerül a tömegkezelési feladatban közreműködő rendőrök élethez- és testi épséghez való jogával összefüggő visszásság közvetlen veszélye.
3.Többen kifejezetten sérelmezték, hogy ugyanolyan, esetenként pedig ugyanazon feladat ellátásáért az összevont századok tagjai – a KR tagjaival szemben – nem jogosultak különleges bevetési pótlékra. 
Mivel mindezek alapján felmerült a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásság gyanúja, elvégeztem a II.A.) 3. pontban ismertetett diszkriminációs tesztet. Megállapítottam, hogy az azonos feladat (így pl. a tömegoszlatás) ellátása során a különböző rendőri szervek állománya ún. homogén csoportot alkot. Nem tudtam azonban a homogén csoport tagjai közötti megkülönböztetést alátámasztó ún. ésszerű indokot feltárni. Mindezek alapján megállapítottam, hogy a hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggő visszásságot okoz, ha az azonos feladat ellátásáért nem részesülnek az ugyanazon pótlékokban az egyes rendőrök.

G. Egyes rendőrségi videofelvételekről
Mint az közismert, az Rtv. 42. § (1) bekezdése alapján a rendőrség a rendőri intézkedéssel, illetve az ellátott szolgálati feladattal összefüggésben az intézkedéssel érintett személyről, a környezetéről, illetőleg a rendőri intézkedés szempontjából lényeges körülményről, tárgyról képfelvételt, hangfelvételt, kép- és hangfelvételt (a továbbiakban: felvétel) készíthet. Megdöbbenve tapasztaltam, hogy az általam megtekintett videofelvételek között egyesek messze túlterjeszkednek az Rtv.-ben kapott felhatalmazáson. Ezek közül kiemelendők a BRFK Bevetési Főosztály Akció Osztály Gyulai Pál utcai intézkedésnél készített felvételei. E felvételek alapján nemhogy az nem ítélhető meg, hogy az azon látható személyekkel szemben miként került az intézkedés foganatosításra, de az sem, hogy pontosan milyen intézkedésre került sor. A felvételek készítője felszólította az intézkedés alá vont személyt, hogy nézzen a kamerába, és mondja be a nevét. (A felszólítás jogalapját kifejezett kérdésre sem jelölte meg.) Ezt követően megkérdezte, hogy van-e az érintettnek panasza. Két személy igennel válaszolt a kérdésre, azonban ekkor a felvételt annak készítője megszakította.

A látottak alapján indokolt a következőkre felhívni a figyelmet:
A magyar alkotmánybírósági gyakorlatban – ld. 8/1990. (IV. 23.) AB határozat – az emberi méltósághoz való jog, az ún. általános személyiségi jog egyik megnyilvánulása. Az emberi méltósághoz való jog az általános személyiségvédelmi funkciójából eredően további külön nevesített jogokat – részjogosítványokat – is magában foglal, így például az önazonossághoz, az önrendelkezéshez való jogot, az általános cselekvési szabadságot, a magánszféra védelméhez való jogot. Az Alkotmánybíróság a külön nevesített jogokkal kapcsolatban hangsúlyozta, hogy az emberi méltósághoz való jog csak az emberi státus meghatározójaként, az élethez való joggal fennálló egységben korlátozhatatlan. Az anyajog mivoltából levezetett egyes részjogai azonban, bármely alapjoghoz hasonlóan, az Alkotmány 8. § (2) bekezdése szerint korlátozhatóak.
Az általános személyiségi jog jellegéből, anyajog mivoltából eredően az emberi méltósághoz való jog olyan szubszidiárius alapjog, amelyre mind az Alkotmánybíróság, mind más bíróságok minden esetben hivatkozhatnak az egyén autonómiájának védelmében, ha az adott tényállásra a konkrét, nevesített alapjogok egyike sem alkalmazható. 
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a BRFK bemutatott eljárásával – amikor az Rtv.-ben kapott felhatalmazás kereteit messze túllépő módon készített videofelvételeket – a jogállamiság elvével, valamint az emberi méltósághoz való jogból levezethető önrendelkezési joggal összefüggő visszásságot okozott.
A felvételek alapján nyilvánvaló, hogy a felvétel készítője formális és kizárólag nemmel megválaszolható kérdésként közelítette meg az intézkedés alá vont személy panasztételi (amely az azonos szóhasználat ellenére jogorvoslati jog gyakorlása, nem pedig az ún. petíciós jogkörébe tartozik) lehetőségét. A jogorvoslati jognak része, hogy azt – ha a hatóság eljárása során adott esetben az Rtv.-ben biztosítottnál korábban felhívja annak előterjesztésére – teljes terjedelmében elő lehessen terjeszteni, továbbá a jogorvoslati kérelmet a hatóság kimeríti, vagyis az abban foglaltakat teljes körűen elbírálja. Figyelemmel arra, hogy azt az eljárása során ténylegesen nem biztosította, eljárásával jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot okozott. 

IV.
A./ A válogatott labdarúgó mérkőzésre való beléptetésről
1.Valamennyi, munkatársaim által megtekintett bejáratnál egyidejűleg több folyosón zajlott a beléptetés, amelyet megbízott biztonsági szolgálat – az átvizsgált személlyel azonos nemű – tagjai végeztek. Az átvizsgálás – annak ellenére, hogy mutat rokon vonásokat vele – nem az Rtv. ruházat- és csomagátvizsgálásra irányadó szabályai szerint, hanem a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól szóló 2005. évi CXXXIII. törvény (Vagyonőrtv.) rendelkezései alapján folyt. A Vagyonőrtv. 25. § (1) bekezdése alapján a személy- és vagyonvédelmi tevékenységet végző személy e törvényben meghatározott jogosultságait a jogos önhatalom keretei között vagy az érintett személy önkéntes hozzájárulása alapján gyakorolja. Ennek keretében a Vagyonőrtv. 26. § (3) bekezdése szerint a rendezvény biztosítását végző személy- és vagyonőr – az általános jogosultságokon túl – jogosult zárt területen vagy helyen tartott rendezvényre belépő személyt – a rendőrség, illetve a rendezésért felelős személy intézkedése alapján, ha a szerződésből fakadó kötelezettségeit érvényesíteni más módon nem tudja – különösen a testi sérülés okozására alkalmas tárgyak bevitelének megakadályozása érdekében csomagja tartalmának bemutatására felszólítani, rajta és csomagján kizárólag fémtárgyak kimutatására alkalmas eszközt alkalmazni, ennek visszautasítása esetén a rendezvényen való részvételét megtiltani. A rendezvény megtartását akadályozó vagy zavaró, annak biztonságát veszélyeztető, illetve az ott jogellenesen tartózkodó személyt pedig kilétének igazolására felszólítani, a rendezvényen való részvételét megtiltani, távozásra felszólítani, amennyiben az érintett személy ennek nem tesz eleget, és az élet- és vagyonbiztonság érdekében szükséges, a rendezvényről kivezetni.
Munkatársaim tapasztalatai szerint az ellenőrzések gyorsan, és – amennyire az egyszerre zajló nagyszámú beléptetés esetén ez megállapítható volt – szakszerűen és hatékonyan történtek. Nem látták viszont biztosítottnak, hogy a rendezvény területére bevinni megtiltott tárgyakat tulajdonosaik a rendezvény végén visszakaphassák, azok elvételéről az általuk látott esetekben igazolás, elismervény nem került kiállításra, és a tárgyak – a visszaadáshoz elengedhetetlen – elkülönített őrzését sem találták maradéktalanul megoldottnak. Ehelyett azokat egy halomba dobálták.
Figyelemmel arra, hogy nem volt minden esetben biztosított, hogy a bevinni megtiltott tárgyakat tulajdonosaik a rendezvény után visszakapják, megállapítottam, hogy – a meglévő, infrastrukturális hiányosságok miatt – kialakult helyzet a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság veszélyét hordozza.
2. Munkatársaim tapasztalatai alapján megállapítottam, hogy a jegyellenőrzés sokszor kifejezetten rossz látási körülmények között, manuálisan zajlott. A Puskás Ferenc Stadionban elektronikus jegyellenőrző/beléptető rendszer nem került felállításra, így szükségképpen a jegyekkel való visszaélés lehetőségei is nagyobbak. Vizsgálati lehetőségeim korlátozottsága miatt nem tudtam feltárni, hogy a szervező túltöltötte-e a stadiont, vagy oda hamis, esetleg hamisított jegyekkel jutottak be, vagy az engedélyezett létszámú szurkoló tartózkodott a helyszínen. Bizonyos azonban, hogy a mérkőzés alatt a kiürítési útvonalak az egyes szektorokban nem voltak láthatóak, vagyis azokon is nézők álltak, illetve ültek, ennek indokát pedig vizsgálatom során nem sikerült feltárnom. (Néhány hely duplikált értékesítését a jegyeket forgalmazó társaság elismerte.)
Figyelemmel arra, hogy rendkívüli események miatt a stadion kizárólag ezeken az útvonalakon üríthető ki, azok üresen tartása tehát alapvető követelmény. Minden olyan esetben, amikor a menekülési útvonalak nem szabadon átjárhatóak, fennáll az élethez, testi épséghez való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélye.
3. A helyszíni tapasztalatok – és az utóbbi időben lezajlott sportrendezvények tapasztalatai – alapján egyetértek az országos rendőrfőkapitánnyal abban, hogy indokolt lenne az elektronikus beléptető rendszer kialakítása, ezzel ugyanis megakadályozható a hamis, vagy hamisított belépőjegyekkel a helyszínre történő bejutás, emellett alkalmas lehet arra, hogy egyes, a sportrendezvények látogatásától eltiltott személyek bejutását is kiszűrje, s mint ilyen alkalmas lehet az előbbiekben feltárt alapvető joggal összefüggő visszásságok megelőzésére.

B./ A válogatott labdarúgó mérkőzésen tapasztaltakról
A labdarúgó mérkőzés alatt munkatársaim – az előbbiekben említetteken kívül – alapvető joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem tártak fel. A rendezvény szabályait megsértő – pirotechnikai eszközt használó – nézőket a mérkőzés biztonsági szolgálata a szektorból kikísérte, őket ezt követően a helyszínen tartózkodó rendőrök igazoltatták, majd velük szemben a szabálysértési eljárást lefolytatták.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető joggal összefüggő visszásságok orvoslása, jövőbeni megelőzése, valamint az országosan egységes jogalkalmazás érdekében
1. az Obtv. 25. §-a alapján javaslom az igazságügyi és rendészeti miniszternek, hogy a rendezvények rendjének biztosításával kapcsolatos rendőri feladatokról szóló 15/1990. (V. 14.) BM rendelet módosításával biztosítsa, hogy az
a./ megfeleljen a Gytv. rendelkezéseinek
b./ ne legyen ellentétes a Ket. rendelkezéseivel.
2. az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy
a./ tegye meg a szükséges intézkedéseket arra, hogy a jövőben a rendezvény bejelentését követően az érintett rendőri szervek tisztázzák a tényállást; 
b./ tegye meg a szükséges intézkedéseket arra, hogy az azonos helyszínre bejelentett, hasonló méretű, a közlekedésre, a népképviseleti szervekre, valamint a bíróságokra hasonló hatást gyakorló rendezvények bejelentését azonos módon bírálják el az arra jogosult rendőri szervek;
c./ hívja fel valamennyi rendőri szerv figyelmét arra, hogy tartózkodjanak az olyan közlemények kiadásától, amelyek alkalmasak arra, hogy az állampolgárokat alapvető jogaik gyakorlása során megtévessze;
d./ hívja fel az érintett rendőri szervek figyelmét arra, hogy a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvények biztosítása során törekedjenek arra, hogy a gyülekezés a társadalmi kommunikációs folyamatban betöltött szerepét elláthassa;
e./ hívja fel a tömegkezelési feladatot ellátó rendőri szervek figyelmét arra, hogy a tömeg közútra szorítása előtt győződjenek meg arról, hogy a forgalom leállításra, illetve elterelésre került;
f./ hívja fel az érintett rendőri szervek figyelmét arra, hogy tartózkodjanak a rendőrök testi épségének indokolatlan (a szükséges mértéket meghaladó) mértékű kockáztatásától;
g./ hívja fel az érintett rendőri szervek figyelmét arra, hogy tömegkezelési tevékenysége során legyen következetes: kizárólag akkor szólítsa fel a tömeget a helyszín elhagyására, ha ennek törvényi feltételei maradéktalanul fennállnak, ilyen esetekben pedig fejezze is be a megkezdett intézkedéseket;
h./ hívja fel a rendőri állomány figyelmét arra, hogy – különösen a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedések esetén – a várható jogkövetkezményekre vonatkozó tájékoztatás pontos legyen;
i./ intézkedjen aziránt, hogy valamennyi olyan esetben pedig, amikor nincs különös indoka az ellenkezőjének, a feladat végrehajtásának fő erejét az arra leginkább kiképzett rendőri egységek adják;
j./ vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy a tömegkezelési feladatok ellátása során az összevont századok tagjai is részesüljenek különleges bevetési pótlékban;
k./ hívja fel az érintett állomány figyelmét az intézkedést dokumentáló videofelvétel készítésére felhatalmazást adó rendelkezések terjedelmére;
l./ hívja fel az állomány figyelmét a jogorvoslat előterjesztéséhez való jog jelentőségére;
3. az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem az MLSZ elnökét, hogy
a./ vizsgálja meg a sportrendezvényre bevinni megtiltott tárgyak őrzése és visszaadása lehetőségének fejlesztését;
b./ a sportrendezvények szervezése során fordítson kiemelt figyelmet a stadionok menekülési útvonalának biztosítására;
c./ vizsgálja meg a stadion-beléptető rendszer önkéntes bevezetésének lehetőségét.
4. az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a sportért felelős minisztert az elektronikus stadion-beléptető rendszer bevezetésének megvizsgálására.

Budapest, 2009. november 17.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.