Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
kiegészítő jelentése
az OBH 3572/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Halász Zsolt
Az eljárás megindulása
2009. március 12-én kelt, OBH 1193/2009. számon kiadott jelentésemben rögzítettem a BKV Zrt. pótdíjkezelési követelésérvényesítési gyakorlatával kapcsolatos megállapításaimat. A jelentés tartalmazta, hogy a BKV Zrt. képviseletében eljáró ügyvédi iroda a hozzám forduló panaszost, 19 darab 2004. január 30. és 2007. április 29. között felmerült pótdíjazási eseménnyel kapcsolatban összesen 254.725 forint tartozás megfizetésére szólította fel. Valamennyi pótdíjkövetelés teljesítésére való felszólításra a közúti személyszállítási szerződésekről szóló 20/1981. (VI. 19.) MT rendelet 3. § (2) bekezdésében meghatározott 1 éves elévülési időn túl került sor. 
Megkeresésemre adott válaszában a BKV Zrt. vezérigazgatója arról tájékoztatott, hogy a panaszossal szemben valójában nem 19, hanem 25 darab, összesen 336.215 forint összegű pótdíjkövetelése áll fenn a közlekedési társaságnak. A panaszos beadványában nem szereplő pótdíjkövetelések is mind az 1 éves elévülési időn túl keletkeztek, 2005. május 19. és 2006. szeptember 11. között.
A pótdíjtartozások különböző közlekedési eszközökön, – villamoson, autóbuszon, trolibuszon, metrón – történt pótdíjazási eseményekből adódtak.
A korábban kiadott, OBH 3078/2008. számú jelentésemben rámutattam arra, hogy a BKV Zrt. azon gyakorlata, amely szerint pótdíjköveteléseit a polgári jog általános, 5 éves elévülési idején belül érvényesíti, nem felel meg a hatályos jogszabályi rendelkezéseknek. 
Az autóbusszal, trolibusszal, villamossal díj ellenében végzett személyszállításra alkalmazni kell a közúti személyszállítási szerződésekről szóló 20/1981 (VI. 19.) MT rendelet (Kszr.) szabályait. E rendelet 3. § (1) bekezdése szerint a személyszállításnál a szerződő felek jogaira, kötelezettségeire, valamint a szerződés teljesítésére a Polgári Törvénykönyv vállalkozásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni, a rendeletben foglalt kiegészítésekkel. A rendelet 3. § (2) bekezdése a Ptk.-ban meghatározott általános elévülési időhöz képest annál jóval szigorúbb rendelkezést tartalmaz, amely szerint „[a] személyszállítási szerződésekből eredő igények egy év alatt évülnek el”.
Rámutattam arra is, hogy álláspontom szerint a közlekedési társaság utasai homogén csoportot képeznek, így az Alkotmány 70/A. §-ára figyelemmel nem lehet különbséget tenni köztük aszerint, hogy éppen autóbusszal, villamossal, metróval, trolibusszal vagy fogaskerekű vasúttal utaznak. 
Noha a szóban forgó ügyben a panaszossal szemben támasztott pótdíjkövetelések 2004. január 30 és 2007. április 29. között keletkeztek, a követelések kiegyenlítésére a BKV Zrt. jogi képviselője 2008. november 14-én, illetve 2008. december 12-én kelt levelében szólította fel. E felszólító levelek kelte és a pótdíjazások között több mint egy év, egyes esetekben több mint 4 év telt el. Ennél korábbi dokumentálható felszólítás kézbesítéséről sem a panaszos, sem a BKV Zrt. nem tájékoztatott.
Az OBH 1193/2009 számon készült jelentésemben megállapítottam, hogy a BKV Zrt. a jogállamiság elvével és az abból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy a személyszállítási szerződésekből eredő követeléseit a Kszr.-ben meghatározott 1 éves elévülési idő – esetenként többszörös – elteltével kezdett csak intézkedni követelése kiegyenlítése végett.
E jelentésemre adott válaszában a BKV Zrt. jogi igazgatója azon álláspontjáról tájékoztatott, miszerint a Kszr.-ben meghatározott 1 éves elévülési határidő kiterjesztése a többi – nem közúti – közlekedési eszközzel folytatott személyszállítási szerződésekből fakadó követelésekre összeegyeztethetetlen a jogállamiság elvével. Az igazgató emellett felhívta figyelmemet az elévülés jogi természetére, amellyel egyébiránt magam is tisztában vagyok. Kérte egyúttal együttműködésemet az érintett állampolgárok megfelelő tájékoztatásában. 
Az igazgató szerint e témakörben, indokolatlanul, és téves jogi alapokon állva folytatom a BKV Zrt.-t érintő vizsgálatsorozatot, amivel bizonytalanságot idézek elő az állampolgárok körében. Mindezek mellett utalt arra is, hogy a Ptk.-ban meghatározott 5 éves általános és a Kszr.-ben rögzített 1 éves, de csak egyes közlekedési eszközökkel történő személyszállítási szerződésekre vonatkozó elévülési szabály között ellentmondást csak a jogalkotó tudja feloldani.
Az szóban forgó jelentésem kiadását követően a panaszos arról tájékoztatott, hogy a BKV Zrt. jogi képviselője újabb fizetési felszólítást küldött a részére.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)
– a jogállamiság elvéből fakadó a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”)

A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Obtv. a közszolgáltatást végző szerv fogalmát nem határozza meg, hanem az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. (v.ö. OBH 6501/2001. ombudsmani jelentés)
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.) 8. § (1) bekezdése a helyi közszolgáltatások körében a települési önkormányzat feladatául határozza meg többek között a helyi tömegközlekedés biztosítását. 
Az Obtv. és az Ötv. idézett rendelkezései alapján a BKV Zrt.-t közszolgáltatást végző szervnek tekintem.

2. Az ügy érdeme tekintetében
Figyelemmel a BKV Zrt. OBH 1193/2009. sz. jelentésemre adott, fent említett válaszában foglaltakra, a következőkre kívánok rámutatni.
Nyilvánvaló, hogy az elévülés a követeléseket, vagy azok jogalapját nem, pusztán azok bírósági érvényesíthetőségét szünteti meg. Abban az esetben azonban, ha az adós elévült tartozását teljesíti, azt visszakövetelni nem lehet.
Az elmúlt években, a BKV Zrt. által hivatalosan kiadott közleménnyel >http://www.bkv.hu/kozlemenyek/338.html<, tájékoztatással szemben, én hívtam fel az állampolgárok széles körének figyelmét az autóbusszal, trolibusszal és villamossal végzett személyszállítási szerződésből fakadó követelések egy éves elévülési idejére.
Több jelentésemben is rögzítettem, hogy az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit – így pl. az autóbusszal és a metróval utazó utasokat is – egyenlőként kell kezelnie. Ez azt jelenti, hogy a jogosultságok és kedvezmények elosztása nem feltétlenül kell, hogy egyenlő legyen, de a döntéshozatal során minden érintett szempontjait azonos tisztelettel és körültekintéssel kell mérlegre tenni. Az Alkotmánybíróság ezzel összefüggésben kifejtette azt is, hogy alkotmányellenes megkülönböztetésről csak akkor lehet szó, ha a jogszabály egymással összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne. Alkotmányellenes megkülönböztetés mindezek alapján csak akkor állapítható meg, ha összehasonlítható helyzetben lévő személyek között tesz a jogalkotó olyan különbségtételt, amely alapjogsérelmet okoz, illetőleg azzal az egyenlő méltóság alkotmányos követelményét sérti. Nem minősül azonban megengedhetetlen megkülönböztetésnek, ha a jogi szabályozás eltérő jogalanyi körre vonatkozóan állapít meg eltérő rendelkezéseket. (9/1990. (IV. 25.) AB határozat, 21/1990. (X. 4.) AB határozat, 61/1992. (XI. 20.) AB határozat, 35/1994. (VI. 24.) AB határozat, 30/1997. (IV. 29.) AB határozat). Amint azt az OBH 2279/2008. számú jelentésemben rögzítettem, sem a közvetlen, sem pedig a közvetett diszkrimináció nem „célzatos” magatartás (nem szükséges, hogy az intézkedést hozó szervet a megkülönböztetés szándéka vezesse), hanem elsősorban ténykérdés.
Mindezekre figyelemmel, nyomatékosan kívánom hangsúlyozni, hogy a követelések – közlekedési eszköztől függő – érvényesítésének eltérő gyakorlatával a BKV Zrt. megvalósítja a metróval, HÉV-vel, fogaskerekűvel utazók hátrányos megkülönböztetését, és ezzel alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okoz.

Intézkedéseim
Tekintettel arra, hogy a BKV Zrt. hatályos jogszabályi rendelkezések keretei között, a pótdíjkövetelései érvényesítése során nem biztosítja valamennyi utasa számára az egyenlő elbánást, az Obtv. 25. §-a alapján felkérem a közlekedési, hírközlési és energiaügyi minisztert, hogy kezdeményezze a Kormánynál a vasúti személyszállítási szerződésekről szóló 10/1997. (I. 28.) Korm. rendelet kiegészítését annak érdekében, hogy az elévülési szabályokat – a vasúti személyszállítási szerződésekből származó követelések elévülési idejét is – 1 évben határozza meg.

Budapest, 2009. március 6.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.