Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az AJB 1793/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás

Az eljárás megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján, – tekintettel arra, hogy korábbi, OBH 4091/2007 sz. jelentésemben több alapvető joggal összefüggő visszásságot tártam fel, és több javaslatot, ajánlást, valamint kezdeményezést is megfogalmaztam – hivatalból elrendeltem az ún. közösségi gépjárművek forgalomba-helyezési gyakorlatának utóvizsgálatát, melynek eredményes lefolytatása érdekében tájékoztatást kértem a Miniszterelnöki Hivatalt vezető minisztertől, az igazságügyi és rendészeti minisztertől, a pénzügyminisztertől, valamint a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala vezetőjétől is. A beszerzett iratok mellett figyelemmel voltam a 2007. évben lefolytatott helyszíni vizsgálatom tapasztalataira is

A megállapított tényállás
1. Hivatkozott jelentésemben rögzítettem, hogy az Európai Gazdásági Térség (EGT) tagállamaiból származó gépjárművek (a továbbiakban: közösségi gépjárművek) forgalombahelyezése – alapvetően a jogi szabályozás hiányosságára visszavezethetően – a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal, továbbá a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, a tulajdonhoz való joggal és a tartózkodási hely szabad megválasztásához való joggal összefüggő visszásságot okoz, mert 
-	az Európai Unió tagállamaiból behozott használt gépjárművek magyarországi forgalomba helyezési eljárásának indokolatlanul hosszú és olyan mértékben bonyolult, hogy az e téren tapasztalattal nem rendelkező állampolgárok jelentős része segítség nélkül nem tudja az eljárást végigvinni; továbbá,mert
-	az eljárás során nem érvényesülnek megfelelő garanciák az eljárás alapvető céljainak, így különösen a gépjármű azonosításának biztosítására; 
-	a forgalomba helyezési engedély kiadásának gyakorlata a hazai szabályozás ellentmondásaiból fakadóan nincs összhangban a közösségi szabályozással; 
-	a vámhatóság a regisztrációs adó kivetése során nem tesz eleget megfelelő mértékben tényállás tisztázási kötelezettségének;
-	a regisztrációs adó megfizetésére technikailag indokolatlanul bonyolult és mind az állam, mind az ügyfél számára költséges módon van csak lehetőség.
Mindezek alapján – egyebek mellett – felkértem a Kormányt, vizsgálja meg, miként lenne megvalósítható a közösségi gépjárművek forgalomba helyezési eljárásának érdemi lerövidítése. 
Ennek során legyen figyelemmel
-	a./ a tényleges ún. egyablakos ügyintézés megvalósítására;
-	b./ a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő tényleges, vagyis a jármű, és nem pusztán annak okmányai alapján történő azonosítására;
-	c./ az elektronikus ügyintézés lehetőségének bővítésére;
-	d./ az NKH és KEKKH, valamint a VPOP gépjárművekre vonatkozó nyilvántartásaiban meglévő redundancia megszüntetésére;
-	e./ regisztrációs adó eljárás során az elektronikus ügyintézés lehetőségére (ideértve az NKH közreműködésének lehetőségét is.)
-	f./ a közlekedési hatósági, valamint a közlekedési igazgatási hatósági eljárásokban meglévő párhuzamosságok megszüntetésére;
Javasoltam a Kormánynak, hogy a mindezekből fakadó, szükséges jogalkotási (deregulációs és szabályozási) feladatokat rövid határidővel végezze el, a gazdasági és közlekedési minisztert pedig felkértem, hogy a közúti járművek műszaki megvizsgálásáról 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet módosításával – az Európai Bíróság C-297/05. sz. ügyben hozott ítéletére is figyelemmel – szüntesse meg a közösségi járművek forgalomba helyezése előtti, a már forgalomba helyezett járművekre vonatkozó közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére irányuló vizsgálatot.
Ugyancsak az eljárás lényeges egyszerűsítése érdekében kezdeményeztem a pénzügyminiszternél, hogy teremtse meg az adók (így különösen a regisztrációs adó), vámok, illetékek és igazgatásszolgáltatási díjak megfizetésének olyan egyszerűsített módját, amely nem kényszeríti az adózókat sem jelentős összegű készpénz mozgatására, sem valamely pénzügyi intézmény szolgáltatásának – a vizsgált esetben – szinte kizárólagos igénybe vételére.
Az érintettek intézkedéseimet túlnyomó részben elfogadták. A Kormány 2007-ben olyan – ún. bürokráciacsökkentő – program megvalósításáról döntött, melynek célja – egyebek mellett a gépjárművekkel kapcsolatos ügyek – az alkalmazandó jogszabályok érdemi felülvizsgálatát, hatékonyságot célzó egyszerűsítését, gyorsítását, és elektronizálását tűzte ki célul. 
2. A megkeresésemre érkezett válaszok szerint a gépjárművek forgalombahelyezése továbbra sem egy eljárásában, hanem több különböző hatáskörű hatóság – egymástól térben és időben egyaránt elkülönülő – egymásra épülő eljárása eredményeként zajlik. Ennek során a Nemzeti Közlekedési Hatóság, a vám- és pénzügyőrség, valamint a közlekedési igazgatási hatóság (az okmányiroda) különböző, az adott gépjármű forgalombahelyezésének feltételét jelentő – műszaki, adóigazgatási stb. – eljárásokat folytat, melynek utolsó eleme a gépjármű tulajdonképpeni forgalomba helyezése, amikor a jármű nyilvántartásba vételre kerül, és a forgalmi engedélyt, a rendszámtáblát, valamint az új típusú rendszámtáblához tartozó regisztrációs matricát kiadja a közlekedési igazgatási hatóság. Az említett közlekedési, adóigazgatási- és közlekedési igazgatási eljárások egymásra épülnek.
Ezek az eljárások hivatottak tisztázni, hogy az adott jármű forgalomba helyezhető-e, a közúti közlekedésre alkalmas, az azonosítóit nem hamisították meg, a jármű eredete pedig tiszta (nem lopott, nem körözött). Amennyiben e feltételeknek megfelel, és a tulajdonos a járművet forgalomba kívánja helyezni, meg kell fizetnie a regisztrációs adót, amely mint a forgalombahelyezés egyik feltétele a tulajdonképpeni forgalombahelyzést nem csak megelőzi, hanem annak kifejezetten feltétele. 
3. A 2007. évi tapasztalatokhoz képest – már 2008 első felétől kezdődően – számos, a forgalombahelyezés folyamatát rövidítő módosítást vezettek be. Így előbb a közúti járművek műszaki megvizsgálásáról szóló 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet kiegészítésével – alapvetően a korábbi ombudsmani javasoltakat részben teljesítve – létrejött az ún. jármű-honosítási eljárás, amely a közösségi jármű egyedi forgalomba helyezésére irányuló engedélyezési eljárás, amelyben az NKH regionális igazgatósága elismeri a jármű forgalomban tartására a származási országban megszerzett jogosultságot, ennek során pedig a járműtípus a közúti járművek forgalomba helyezésének és forgalomban tartásának műszaki feltételeiről szóló 6/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet (a továbbiakban: MR) meghatározott követelményeknek való megfelelőségét – külön vizsgálat nélkül – teljesítettnek kell tekinteni. 
A jármű-honosítási eljárás sajátossága, hogy ennek során – szemben a korábbi szabályozással – közösségi járműre az egyedi forgalomba helyezési engedélyt az MR-nek való megfelelés ellenőrzése nélkül, a jármű forgalomban tartására vonatkozóan a származási országban megszerzett jogosultság igazolása mellett kell kiadni. A jármű-honosítási eljárásban végzett szemle során integrált vizsgálattal kell ellenőrizni a jármű azonosító adatait, valamint a jármű tulajdonjogát (beleértve az üzemben tartás jogát is). Továbbá a forgalomban való részvétel jogosultságát (ideértve a származási országban alkalmazott közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi ellenőrzési rendszer szerinti okmányokat és azok érvényességét is) igazoló okmányait, valamint meg kell állapítani és elektronikusan rögzíteni a jármű nyilvántartásba vételéhez szükséges – az ún. „Műszaki adatlap”-on meghatározott – adatokat.
4. A közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 35/2000. (XI. 30.) BM rendelet 2009. július 1-jével hatályba lépett módosítását követően jelentősen megváltozott a közösségi járművek magyarországi forgalombehelyezése. Az közösségi járművek jármű magyarországi forgalombahelyezésére irányuló eljárást megelőzően 2009. július 1-je óta nem kell külön eljárásban elvégezni a származásellenőrzést és az előzetes eredetiségvizsgálatot, ehelyett elegendő a származási tagállam hatósága által kiadott, az uniós követelményeknek megfelelő forgalmi engedély, valamint a jármű azonosító adatainak a megvizsgálása.
5. A kapott tájékoztatás szerint az IRM, valamint a KHEM a szoros együttműködése során célul tűzte ki a gépjármű-igazgatási feladatok egyszerűsítésére, valamint az „egyablakos” ügyintézésre és az ügyfélbarát eljárásra vonatkozó közlekedési igazgatási tárgyú javaslatok kidolgozását. Az adminisztratív terheket csökkentő megoldások számbavételén jelenleg három munkacsoport dolgozik, megvalósításra vár a nyilvántartások közötti interoperabilitás megteremtése és a különböző hatóságok közreműködőként történő bevonása egymás eljárásába.
6. A kapott tájékoztatások, és a rendelkezésemre álló információk szerint napirenden van az elektronikus regisztrációsadó-eljárás (e-regadó) kialakítása, amelynek alapvető céljai az alábbiak: 
-	A regisztrációsadó-eljárások lefolytatásának gyorsítása, a regisztrációsadó-adatlapok elektronikus üzenetcserén alapuló feldolgozása révén.
-	Elektronikus feldolgozási folyamat fejlesztése a feldolgozó, valamint a kapcsolódó rendszerek vonatkozásában. Elektronikus határozathozatal, és a döntések elektronikus úton történő kézbesítésének biztosítása.
-	Rendszerkapcsolat kialakítása az Ügyfélkapuval és a Nemzeti Közlekedési Hatóság (NKH) adatbázisával.
Az e-regadó eljárás bevezetésétől függetlenül az adóigazolás továbbra is papíralapú marad, és nem változik az okmányirodákkal fennálló elektronikus kapcsolat sem. Az e-regadó lehetőségként áll majd az adózók rendelkezésére, vagyis amellett továbbra is alkalmazható marad a hagyományos (papíralapú) eljárás is. A rendelkezésemre álló információk szerint az e-regadó a specialitásukból adódóan nem fogja kezelni 
-	A regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX törvény 10/A. § – 10/G. § rendelkezése a regisztrációs adó különös szabályok szerint történő megállapítását,
-	A regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX törvény 13. § és 14. § alapján végzett regisztrációs adó visszaigénylését, valamint
-	a jogorvoslati eljárásokat.
Az e-regadó eljárást gyakorlatilag bárki (természetes és jogi személy), új és használt gépjármű adóeljárása során igénybe veheti, azonban az eljárás megindításához az ügyfélnek VPIDvel kell rendelkeznie, emellett pedig szükséges lesz a Kormányzati Portál és az Egységes Ügyfél Címtár regisztráció is. Az ügyfél által kitöltött és elektronikusan benyújtott adatlap adatai automatikus módon minden esetben ellenőrzésre kerülnek az NKH adatbázisában tárolt adatokkal.
Az adó megfizetése majd az eljárást megelőzően befizetett összeg elszámolásával történik.
Az e-regadó bevezetésének azonban elengedhetetlen feltétele a regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény (Regatv.) módosítása, indokolt továbbá az ABeV kitöltő programmal elektronikusan kitölthető Regisztrációs Adó Adatlap és Betétlap kialakítása is.
7. Az ún. egyablakos ügyintézéssel kapcsolatban a megkeresett szervek arról tájékoztattak, hogy valamennyien elkötelezetten támogatják az ilyen irányú fejlesztéseket, azonban azt nem tarják a kifejezés eredeti jelentése szerint megvalósíthatónak, ugyanis annak bevezetésének hatásköri, illetve adatvédelmi kérdéseket rendező jogszabályi, valamint informatikai akadálya van. Az igazságügyi és rendészeti miniszter kiemelte, hogy az általa felvázolt egyszerűsített eljárás elengedhetetlen feltétele a jelenlegi regisztrációs adó megfizetésére irányuló eljárás szabályainak módosítása, továbbá az érintett hatóságok közötti informatikai adatkapcsolatokhoz szükséges jogi, anyagi és technikai feltétel biztosítása.
8. Indokolt megjegyezni, hogy egyes EGT tagállamokban jelenleg a magyarországi eljárás időtartamának töredéke (órák) alatt sor kerül a forgalombahelyezésre.

Érintett alapvető jogok:
–	a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”),
–	az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettsége (Alkotmány 8. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.”),
–	a tulajdonhoz való (Alkotmány 13. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.”),

Megállapításaim
I. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
A vizsgálattal érintett Nemzeti Közlekedési Hatóság, és a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala az Obtv. 29. § (1) a) pontja szerinti közigazgatási szervek, a Vám és Pénzügyőrség Országos parancsnoksága pedig az Obtv. 29. § (1) d) pontja szerinti rendvédelmi szerv, így tevékenységük vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. 

II: A közösségi járművek forgalombahelyezése során a korábbi jelentésem kiadása óta jelentős, az ügyfelek számára kedvező, jellemzően az eljárás egyszerűsítését célzó intézkedések születtek. E változások – mégha az ügyfelek esetenként az eljárási költségek csökkenését nem feltétlenül érezték meg – mindenképp üdvözlendők: már eddig is jelentős mértékben (ideális esetben mintegy felére) csökkentették a különböző hatóságok előtti ügyfélmegjelenések számát, ennek következtében pedig az eljárás időtartamát. Mindezek az intézkedések pedig alkalmasak arra, hogy számos, korábban feltárt alapvető joggal összefüggő visszásságot megelőzzenek.
E pozitív változások ellenére indokolt hangsúlyozni, hogy az ügyfelek számára a közösségi járművek forgalombahelyezése – függetlenül attól, hogy a tételesjogi helyzet ettől eltér – egy eljárásként jelenik meg, melynek során azt érzékelik, hogy még mindig három különböző hatóság előtt kell különböző időpontokban megjelenniük. (Mindezt pedig különösen annak ismeretében érzik terhesnek, hogy egyes európai országokban ez egyetlen hatóság előtti megjelenést kíván, ahol a teljes eljárás lefolytatása is lényegesen rövidebb időt vesz igénybe.) Álláspontom szerint e helyzet – pusztán az eljárás bonyolultsága miatt – továbbra is megában hordozza a jogállamiság elvéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét.
Ki szeretném emelni, hogy amennyiben az mindössze néhány órát venne igénybe, az ügyfelek szempontjából csaknem lényegtelen, hogy egyetlen hatósági eljárásban vesznek részt, vagy pl. háromban, ha az(oka)t ugyanazon a helyen el tudják intézni. Egyetértve az igazságügyi és rendészeti miniszterrel, szeretném megjegyezni azt is, hogy az eljárás indokolt és tervezett további egyszerűsítése, jelentős jogszabályi (esetenként törvényi) módosításokat kíván. E módosítások azonban elengedhetetlenek az egyablakos ügyintézés kialakításához. 
Korábbi jelentésemben kifejezetten problematizáltam azt is, hogy az eljárás során nem érvényesülnek megfelelő garanciák az eljárás alapvető céljainak, így különösen a gépjármű azonosításának biztosítására. Azonban e tekintetben is – az e-regadó eljárás bevezetésével – pozitív változás várható. Indokolt azonban kiemelni, hogy mindaddig, amíg a folyamatban résztvevő különféle hatóságok kommunikációjában az ügyfél által kézben továbbított papíralapú iratok a meghatározók, a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság bekövetkeztének a veszélye továbbra sem zárható ki.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető joggal összefüggő visszásságok jövőbeni megelőzése érdekében
1.	Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Kormányt, vizsgálja meg, miként lenne megvalósítható a közösségi gépjárművek forgalomba helyezési eljárásának további érdemi lerövidítése. Ennek során legyen figyelemmel
a)	a tényleges ún. egyablakos ügyintézés megvalósítására;
b)	a jármű nyilvántartásba vétel céljából történő tényleges, vagyis a jármű, és nem pusztán annak okmányai alapján történő azonosítására;
c)	az elektronikus ügyintézés lehetőségének további bővítésére;
d)	a közlekedési hatósági, valamint a közlekedési igazgatási hatósági eljárásokban meglévő párhuzamosságok megszüntetésére;
2.	az Obtv. 25. §-a alapján javaslom 
a)	a Kormánynak, hogy az előző pontban kifejtettekből fakadó, szükséges jogalkotási (deregulációs és szabályozási) feladatokat rövid határidővel végezze el.
b)	az országgyűlésnek, hogy 
i)	a Kormány javaslatai alapján a szükséges törvénymódosításokkal biztosítsa a közösségi gépjárművek forgalomba helyezési eljárásának további érdemi lerövidítését;
ii)	a regisztrációs adóról szóló 2003. évi CX. törvény kiegészítésével teremtse meg az e-regadó eljárás lehetőségét;

Budapest, 2009. november 18.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.