Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1617/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindulása
A http://zugugyved.blog.hu/2009/02/02/retrorendor_hazibuli blogbejegyzésben egy házibuliból előállított személy írta le a vele szemben foganatosított személyes szabadságot korlátozó kényszerintézkedés menetét. Beszámolója kitért arra, hogy az előállítás során ügyvédjével nem léphetett kapcsolatba, nem hallgatták meg, panasz tételére nem volt lehetősége, továbbá az előállításról semmilyen igazolást sem kapott.
Figyelemmel arra, hogy a panasz alapján felmerült a jogállamiság elvével, valamint az abból fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal, továbbá a személyes szabadsághoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja, az ügyben vizsgálatot indítottam, melynek eredményes lefolytatása érdekében – helyszíni vizsgálat keretében – tájékoztatást, és az iratok megküldését kértem a BRFK. XIII. Kerületi Rendőrkapitányság (a továbbiakban: BRFK. XIII. ker. RK.) vezetőjétől. 

A megállapított tényállás
Vizsgálatom során a tényállást az említett blogbejegyzés, a BRFK. XIII. ker. RK. vezetőjétől kapott tájékoztatás, valamint az általa rendelkezésemre bocsátott dokumentumok (rendőri jelentés, igazoló jelentések, fogdakönyv másolat stb.) alapján állapítottam meg. Figyelemmel arra, hogy az Obtv. alapján, a tényállás tisztázása során rendelkezésemre álló eszközök korlátozottak, a blogbejegyzés és a rendőrségi iratok közötti ellentmondásokat sem sikerült minden esetben feloldani. Amennyiben azonban a rendőrségi iratokban észleltem ellentmondásokat, azokat minden esetben értékeltem.
A BRFK. XIII. ker. RK. járőrpárja 2009. január 31-én 02 óra 30 perc körül – csendháborítással kapcsolatban tett bejelentés miatt – egy társasház III. emeleti lakásához érkezett, ahol a lakás tulajdonosával szemben intézkedést kezdeményezett. Ezen intézkedés közben a lakásból kijött a blogbejegyzés – általa sem vitatottan ittas – szerzője és szóváltásba került az intézkedő rendőrökkel. (Az ittasság mértékét az előállított személy, és a vele szemben intézkedő rendőrök eltérően ítélték meg, de annak mértékére vonatkozó konkrét adatok nem állnak rendelkezésre.) Ezt követően őt a XIII. ker. RK-ra előállították. Az előállítást megelőző szóváltást nem sikerült rekonstruálni. Az előállítás indokaként a blogbejegyzés szerint az intézkedő rendőrök az egyikük megütését jelölték meg. Ezzel szemben a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedéséről készült jelentés (a továbbiakban: rendőri jelentés) szabálysértés továbbfolytatását jelölte meg az intézkedés jogalapjaként. A kapitányságvezető tájékoztatása szerint pedig – miután az intézkedés akadályoztatása miatt azt kilátásba helyezték – az előállításra végül az igazolás megtagadásával megvalósult, jogszerű intézkedéssel szembeni engedetlenség miatt került sor. Az intézkedésben résztvevő rendőrök igazolójelentései szerint az előállításra az intézkedés akadályoztatása miatt került sor. A BRFK. XIII. ker. RK. kaptányságvezető-helyettesétől kapott szóbeli tájékoztatás szerint pedig az intézkedés alapjául az igazolás megtagadása szolgált. Egyetlen iratból sem derül ki, hogy a rendőrség az előállított személy személyazonosságának megállapítása érdekében milyen intézkedést tett, továbbá, hogy mikor, milyen módszerrel állapította meg azt.
Ugyancsak nem sikerült feloldani vizsgálatom során az ellentétet a blogbejegyzés és a rendelkezésemre bocsátott iratok között atekintetben, hogy az előállított személy védő, illetve hozzátartozó értesítését kérte-e. A rendőri jelentés szerint az előállított úgy nyilatkozott, hogy nem kéri az értesítésüket, ezzel szemben a blogbejegyzés szerint az előállított több esetben kifejezetten kérte, hogy ügyvédével beszélhessen.
Az előállítottat mintegy 5 órás előállítása során – kifejezett kérése ellenére – nem hallgatták meg. Ennek okaként az igazoló jelentések az előállított személy ittasságát jelölték meg. Az előállítottat reggel 7 óra körül – igazolás kiadása nélkül – szabadon bocsátották. 
A rendőri jelentéshez csatolt parancsnoki kivizsgálás szerint a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedés, és testi kényszer jogszerű és szakszerű volt, valamint megfelelt az arányosság követelményének.
A BRFK XIII. ker. RK. kapitányságvezetője az előállítás tartamáról szóló igazolás kiadásának elmaradása miatt a szolgálatot ellátó ügyeletes tisztet figyelmeztetésben részesítette. 

Érintett alapvető jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”) 
– a személyi szabadsághoz való jog (Alkotmány 55. § (1) bekezdés „A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.”) 
– a védelemhez való jog (Alkotmány 57. § (3) bekezdés: „A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem 
joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.”)

Megállapításaim
I. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
A vizsgálattal érintett Budapesti Rendőr-főkapitányság az Obtv. 29. § (1) d) pontja szerinti rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. 
Hasonlóan az OBH 2452/2008. és az OBH 5266/2008. sz. jelentéseimhez, arra is fel kívánom hívni a figyelmet, hogy az Rtv. preambuluma célként fogalmazza meg „a Magyar Köztársaság Alkotmányának és nemzetközi jogi kötelezettségeinek, valamint a jogállamiság követelményeinek megfelelően működő Rendőrség kialakítás[át]”. Az Rtv. 2. § (1) bekezdése második mondata szerint „A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.”

II. A./ Az előállítás jogalapjáról
A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 33. § (2)-(4) bekezdései szerint a rendőr a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
a./ aki a rendőr felszólítására nem tudja magát hitelt érdemlően igazolni, vagy az igazolást megtagadja;
b./ aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
c./ akitől bűncselekmény gyanúja vagy szabálysértés bizonyítása érdekében vizeletvétel vagy véralkohol-vizsgálat céljából vérvétel, valamint műtétnek nem minősülő módon egyéb mintavétel szükséges;
d./ aki a szülői felügyelet vagy a gyámság, illetőleg az intézeti nevelés hatálya alól engedély nélkül kivonja magát;
e./ aki a pártfogó felügyelet – külön törvényben meghatározott és a Rendőrség hatáskörébe tartozó – szabályait megszegi;
f./ aki a szabálysértést az abbahagyásra irányuló felszólítás után is folytatja, illetőleg akivel szemben az eljárás azonnal lefolytatható, továbbá akitől tárgyi bizonyítási eszközt kell megszerezni, vagy elkobzás alá eső dolgot kell visszatartani.
A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
Az Rtv. 29. § (4)-(5) bekezdései szerint a személyazonosság igazolásának megtagadása esetén az igazoltatott a személyazonosság megállapítása céljából feltartóztatható, a személyazonosság megállapításának sikertelensége esetén előállítható, ha a személyazonosítás megállapítása más módon nem biztosítható, a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, az igazoltatottról fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők. A igazoltatás vagy a személyazonosság megállapításának sikertelensége esetén az előállítás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat.
Az előállítás jogalapjának valósnak – nem mellékesen az előállítottal is megfelelően közöltnek–, az intézkedésnek pedig megalapozottnak és okszerűnek kell lennie. A rendelkezésemre bocsátott rendőrségi iratok alapján sem lehetett megállapítani, hogy milyen szabálysértés miatt került sor az előállításra. Ha szabálysértés továbbfolytatása miatt került sor az előállításra, az előállítottat milyen szabálysértés elkövetésével gyanúsították, ha pedig az intézkedésre a személyazonosság megállapítása miatt volt szükség, mikor, és mi módon állapították meg azt.
Mindezek alapján kétségesnek tartom, hogy a rendőri jelentés, valamint a többi keletkezett dokumentum alapján minden részletre kiterjedően reprodukálni lehet-e az intézkedés alapjául szolgáló tényállást, illetve az annak során megtett intézkedéseket, valamint megállapítható-e az előállítás tényleges jogalapja. Megjegyzem továbbá, hogy az előállítás szükségessége is kérdéses: az előállított személyt az előállítás során nem hallgatták meg, továbbá arra vonatkozó adat sem merült fel, hogy vele szemben bármilyen szabálysértési eljárás indult volna. Indokolt itt is rámutatni arra, hogy az előállítás, mint személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedés alkalmazásának feltételei megfelelően szabályozottak, ezért az soha nem lehet előrehozott büntetés és „nevelő célzattal” sem alkalmazható.
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a BRFK XIII. ker. RK eljárásával a jogállamiság elvével, valamint a személyes szabadsághoz való joggal összefüggő visszásságot okozott. 

B./ A védelemhez való jog érvényesüléséről
Az előállított nyilatkozata és a rendőri jelentés azon része, amely a védő, illetve hozzátartozó értesítésére vonatkozott, feloldhatatlan ellentétben áll egymással: míg előbbi szerint jelezte, hogy védőjével fel kívánja venni a kapcsolatot, utóbbi szerint ezt nem kérte.
A konkrét esetben történteket ombudsmani eszközökkel feltárni nem lehet, azonban rávilágítanak arra, hogy az előállított erre vonatkozó nyilatkozata nem kerül pontosan dokumentálásra, kizárólag az intézkedő rendőrök jelentése tartalmaz arra vonatkozó adatot. Álláspontom szerint, nem lehet vitás, hogy amennyiben valaki akarata ellenére nem tudja felvenni védőjével, hozzátartozójával a kapcsolatot, sérül a védelemhez való jog. E nyilatkozat dokumentálása – magától értetődően, kifejezett törvényi kötelezettség nélkül is – elengedhetetlen a védelemhez való joggal, valamint a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság megelőzéséhez (Célszerű, hogy az előállított személy nyilatkozatot lehetőleg saját kezűleg, kézírással tegye meg, vagy azt más olyan módon rögzítsék, amiből a megtett nyilatkozat tartalma kétséget kizárólag reprodukálható.)

C./ Az igazolás kiadásáról
A BRFK XIII. ker. RK. kapitányságvezetője az előállítás tartamáról szóló igazolás kiadásának elmaradása miatt a szolgálatot ellátó ügyeletes tisztet figyelmeztetésben részesítette. A rendőri jelentés az igazolás kiadása elmaradásának okát „azért nem került kiadásra, mert.”-ként határozta meg. Megállapítottam, hogy BRFK XIII. ker. RK. ezen eljárásával a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott. Figyelemmel azonban a kapitányságvezető megtett intézkedésére, emiatt további ombudsmani intézkedést nem teszek.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megelőzése, valamint az országosan egységes jogalkalmazás érdekében, az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy 
– tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a személyi szabadságot korlátozó kényszerintézkedésekről szóló rendőri jelentések az előállítás valós okát és jogalapját tartalmazzák;
– tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a védő, illetve hozzátartozó értesítéséről szóló nyilatkozat megtétele és tartalma megfelelően és reprodukálhatóan kerüljön dokumentálásra; 
– hívja fel az állomány figyelmét az előállítás tartamáról szóló igazolás kiadásának jelentőségére.

Budapest, 2009. február 27.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.