Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának 
Jelentése
az OBH 1579/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Varga Éva Csilla
A vizsgálat megindítása
A panaszos beadványában többek között azt kifogásolta, hogy a sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt előzetes letartóztatásban lévő elkövető az elsőfokú, nem jogerős ítélet kihirdetését követően a büntetés-végrehajtási intézetből képeslapokkal és telefonhívásokkal zaklatta. 
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz, valamint a tisztességhez eljáráshoz való jogot, illetőleg az emberi méltósághoz való jogot érintő visszásság gyanúja miatt – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18.§ (4) bekezdése alapján – megkerestem a Pest Megyei Főügyészséget, illetőleg a Fővárosi Főügyészséget az általuk lefolytatott vizsgálat eredményéről való tájékoztatás végett. Tájékoztatást kértem továbbá a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságától arról, hogy a Márianosztrai Fegyház és Börtön a terhelt 2008. december 4. napján benyújtott kapcsolattartási kérelme vonatkozásában hogyan járt el, valamint arról is, hogy a büntetés-végrehajtási intézetek milyen gyakorlatot követnek az előzetes letartóztatásban lévő terheltek által kapcsolattartóként megjelölt személyek személyes adatai védelmének biztosítására.

Megállapított tényállás
A Pásztói Városi Bíróság a terheltet 2008. október 28. napján a panaszos sérelmére elkövetett erőszakos közösülés bűntette és más bűncselekmény miatt 10 év fegyházbüntetésre ítélte nem jogerősen. A terhelt előzetes letartóztatását a Balassagyarmati Fegyház és Börtönben töltötte, majd 2008. december 1-én a Márianosztrai Fegyház és Börtönbe szállították. Az előzetes letartóztatott 2008. december 4. napján kérelmezte, hogy a büntetés-végrehajtási intézet a korábban kapcsolattartóként megjelölt nővére telefonszámát is vegye nyilvántartásba . A terhelt azonban nem nővére, hanem a panaszos telefonszámát adta meg az intézetnek. A terheltet 2009. február 9. napján megőrzésre átszállították a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetbe, ahonnan a kérelmében megjelölt telefonszámon a panaszost felhívta telefonon. A panaszos felhívta a Márianosztrai Fegyház és Börtön parancsnok-helyettesét és tájékoztatta az őt ért zaklatásról. Az intézet parancsnoka 2009. február 12. napján írt levélben tájékoztatta a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnokát a terhelt által elkövetett cselekményről. A Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet parancsnoka azonban nem tudott intézkedni a telefonszám törlése iránt, mert a fogvatartottat időközben a BV. Központi Kórházba – Tökölre – szállították. A levelet intézkedés céljából a kórház parancsnoka részére továbbította. A terhelt a telefonhívás mellett képeslapot is küldött a panaszosnak
A fentiekre figyelemmel megkerestem a Pest Megyei Főügyészséget. A főügyész-helyettes arról tájékoztatott, hogy az ügyészség a panaszos beadványában foglaltakat kivizsgálta, melynek eredményeként megállapításra került, hogy a terhelt közelebbről nem megállapítható időszakban, engedély nélkül képeslapot juttatott ki a Márianosztrai Fegyház és Börtönből a panaszos címére. Válaszában arra is kitért, hogy az intézet az előzetes letartóztatott ellen, kapcsolattartás szabályainak megszegése miatt fegyelmi eljárást folytatott le, és a terhelttel szemben a személyes szükségleteire fordítható összeg három hónapra 50%-al történő csökkenését szabta ki. A főügyész-helyettes arról is tájékoztatott, hogy a hasonló esetek megelőzése érdekében jelzéssel élt a Márianosztrai Fegyház és Börtön parancsnoka felé, továbbá a telefonhívásokkal kapcsolatban vizsgálat elrendelését kezdeményezte a Fővárosi Főügyészségnél.
Megkeresésemre a fővárosi főügyész a válaszában a Be. 43.§ (3) bekezdés b) pontjára hivatkozva arról tájékoztatott, hogy a jelenlegi gyakorlat szerint az intézet a hozzátartozóval való kapcsolattartási igény bejelentésekor, telefonos kapcsolattartás esetén a megjelölt telefonszámot nem ellenőrzi abból a szempontból, hogy az a hozzátartozó telefonszáma-e vagy sem. A vizsgálata alapján megállapította, hogy a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézet szabálytalanságot, mulasztást nem követett el, így bv. felügyeleti intézkedésre nem került sor.
Az országos parancsnok a megkeresésemben foglaltakkal kapcsolatban arról tájékoztatott, hogy a fogvatartott 2008. december 4. napján kelt kérelmében a testvére adataihoz regisztráltatta a panaszos telefonszámát. Erről a büntetés-végrehajtási intézet csak később, operatív információk alapján szerzett tudomást, mivel a kérelem benyújtásakor a megjelölt telefonszámot nem ellenőrizte. A BVOP megküldte a fogvatartott nővérének a kapcsolattartáshoz való hozzájáruló nyilatkozatát is. Ebben a hozzátartozónak csak a lakcíme szerepel, telefonszámot nem adott meg. A Márianosztrai Fegyház és Börtön parancsnoka a panaszos telefonszámának nyilvántartásból való törlése iránt 2009. február 12-én intézkedett.
Az országos parancsnok a válaszlevelében a kapcsolattartás bv. intézeti gyakorlata tekintetében a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket ismertette. A levelezés és a távbeszélőn történő kapcsolattartás vonatkozásában a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII.12.) IM rendelet (R.) szabályait idézte. Utalt arra, hogy az R. 233.§-a értelmében az előzetes letartóztatás végrehajtására az R. szabadságvesztésre vonatkozó szabályait kell megfelelően alkalmazni a III. fejezetben foglalt eltérésekkel. Kitért az egyes nevelési feladatok végrehajtásának eljárási szabályairól szóló 0116/1998. (IK.Bv.Mell.2.) OP intézkedésre is, amely szerint a távbeszélő készüléken történő beszélgetési időt személyenként legalább heti egy alkalommal, legkevesebb öt perc időtartamban kell biztosítani. Az intézet parancsnoka jelöli ki azon személyeket, akik jogosultak a távbeszélő használatának ellenőrzésére. A hozzátartozókkal történő beszélgetés ellenőrzésére, illetve a megszakítási jog gyakorlására elsősorban olyan beosztásba tartozókat kell megbízni, akik a levelezés ellenőrzésére jogosultak. A telefonbeszélgetések nagyszámú előfordulása és folyamatossága miatt más beosztásba tartozók is kaphatnak ilyen jogosultságot. A telefonálás megszakításának okát és idejét a Szolgálati naplóban rögzíteni kell. Az intézet biztonságát vagy más személy biztonságát sértő információt az ellenőrző szolgálati érdekből jelenti az illetékesnek. Az OP intézkedés a levélről úgy rendelkezik, hogy csak papírral készített, írásos formában megjelenített, egyedi, illetve személyes jellegű közleményt, adatot, információt tartalmazhat, amely postai úton borítékban is küldhető. Levélként kezelendő a levelezőlap és a képes levelezőlap is. 
További megkeresésemre arról is tájékoztatott a parancsnok, hogy ha a fogvatartott a kapcsolattartói nyilatkozat visszaküldését követően a kapcsolattartó adatait módosítani kívánja, vagy új adat felvételét kéri, az intézet az utóbb közölt személyes adatot nem ellenőrzi, hanem automatikusan rögzíti a kapcsolattartóként megjelölt személy adatai között. 
A Pest Megyei Főügyészség vezetője ismételt megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy a Márianosztrai Fegyház és Börtön Parancsnoka egyetértett az ügyészi jelzésben foglaltakkal. A parancsnok a jelzés nyomán vizsgálatot folytatott le és annak eredményeként felhívta a nevelők, a körletfelügyelők figyelmét a fogvatartott kapcsolattartásának fokozottabb ellenőrzésére. Az intézetből ismeretlen módon kijuttatott képeslap vonatkozásában a büntetés-végrehajtási intézet által lefolytatott vizsgálat nem hozott érdemi eredményt. Az intézet parancsnoka a személyi állomány számára az esetleges tiltott kapcsolattartás fokozottabb figyelemmel kísérését írta elő. A válaszában kitért arra is, hogy a Fővárosi Főügyészség vizsgálata megállapította, hogy a fogvatartott 2009. február 11. napján hívta fel telefonon a panaszost. A Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetnek ekkor még nem volt tudomása arról, hogy az elítélt félrevezette a Márianosztrai Fegyház és Börtön szakszolgálatát a 2008 decemberében benyújtott kapcsolattartási kérelmével. A Márianosztrai Fegyház és Börtön parancsnoka ugyanis csak a 2009. február 12. napján kelt levelében tájékoztatta a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézetet arról, hogy a fogvatartott nem a nővére, hanem a panaszos telefonszámát adta meg. E levelében kérte a Fővárosi Büntetés-végrehajtási Intézettől a panaszos telefonszámának törlését.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam". (Alkotmány 2. § (1) bek.)
Az emberi méltósághoz való jog: „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet megfosztani.”(Alkotmány 54.§ (1) bek.)

A vizsgálat megállapításai
A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
Az Obtv. 29. § (1) bekezdés d) pontja szerint a rendvédelmi szerv hatóságnak minősül. A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 1. § (1) bekezdése szerint a büntetés-végrehatási szervezet állami, fegyveres rendvédelmi szerv.

Az ügy érdeme tekintetében
Az 1995. évi CVII. törvény  2007. június 1-től hatályos módosítása szerint a büntetés-végrehajtási szervezet – a kapcsolattartóként megjelölt személyek hozzájárulásával – nyilvántartja azoknak a személyes adatait, akikkel az elítélt kapcsolatot tart fenn (28/A. §). 
A fentebb már hivatkozott R. 19/A. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az elítéltet a befogadáskor írásban kell tájékoztatni arról, hogy hozzátartozójával, illetőleg – a nemzetközi szervezetek képviselői és a védő kivételével – az általa megjelölt más személlyel (a továbbiakban együtt: kapcsolattartó) kizárólag akkor tarthat kapcsolatot, ha a kapcsolattartóként megjelölt személy hozzájárul ahhoz, hogy személyes adatai az intézet nyilvántartásában szerepeljenek.
Az R. 233.§-a szerint a szabadságvesztés végrehajtására vonatkozó rendelkezéseket az előzetes letartóztatás végrehajtása során is alkalmazni kell, tehát a 19/A. § (1) bekezdése az előzetes letartóztatásban lévő fogvatartottakra is vonatkozik. A büntetés-végrehajtás szervezetéről szóló törvény 28/A. §-a azonban csak az elítéltekről rendelkezik, az előzetes letartóztatásban lévőkről nem.
Az Alkotmány 59. § (1) bekezdése szerint mindenkit megillet a személyes adatok védelméhez való jog. Az 1992. évi LXIII. törvény (Avtv.) 3. § (1) bekezdése értelmében személyes adat csak az érintett hozzájárulásával (vagy törvény, ill. helyi önkormányzati rendelet felhatalmazása alapján) kezelhető. A büntetés-végrehajtási intézetekben vezetett nyilvántartás kiterjed a kapcsolattartók személyes adataira, ezért a hozzájárulás beszerzését a törvény a büntetés-végrehajtási intézet számára kötelezővé tette.
A büntetés-végrehajtási szervezetről szóló hatályos törvény szerint a büntetés-végrehajtási intézet az elítélt által kapcsolattartóként megjelölt személy adatait a részére küldött hozzájáruló nyilatkozat kitöltése alapján ellenőrzi. Nem rendelkezik azonban a törvény az előzetes letartóztatásban lévők vonatkozásában a kapcsolattartásról.
A BVOP tájékoztatása szerint az intézetek nem ellenőrzik a kapcsolattartói nyilatkozat visszaküldését követően a később megadott személyes adatokat. A fővárosi főügyész a válaszában pedig arra mutatott rá, hogy a jelenlegi gyakorlat szerint az intézetek egyáltalán nem ellenőrzik a fogvatartott által megadott telefonszámot abból a szempontból, hogy az a hozzátartozó telefonszáma, vagy sem. Álláspontom szerint a hatályos jogszabályi rendelkezéseknek a büntetés-végrehajtási intézetek akkor tesznek eleget, ha a hozzájáruló nyilatkozat aláírását követően a fogvatartott által rögzíteni kívánt újabb adatokat is ellenőrzik. Ennek hiányában ugyanis az elítélt, illetőleg az R. szerint az előzetes letartóztatásban lévő is, olyan személlyel is felveheti kapcsolatot, aki a kapcsolattartáshoz nem járult hozzá. Figyelemmel azonban arra, hogy a személyes adatok kezelésének vizsgálata az adatvédelmi biztos hatáskörébe tartozik, a büntetés-végrehajtási intézetek kapcsolattartói nyilvántartásának vizsgálatára az Obtv. értelmében jogi lehetőségem nincs.
Ugyanakkor az adat ellenőrzésének elmulasztása azzal a következménnyel is járhat, hogy az előzetes letartóztatásban lévő személy a büntetőeljárás sértettjével, valamint a tanúkkal is felveheti a kapcsolatot, befolyásolhatja a későbbi vallomásukat, illetőleg lehetősége nyílik arra, hogy a sértett, a tanú emberi méltóságát sértő kijelentéseket tegyen, megfélemlítse őket a telefonon történő beszélgetés során, hátráltatva ezáltal a büntetőeljárás eredményes befejezését. Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata szerint pedig az emberi méltósághoz való jog olyan anyajog, amelyből az ember autonómiájának védelmére szolgáló alkotmányos érvrendszer – konkrét alapjog hiányában is – levezethető. Mint ahogy korábban (OBH 2015/2005.) már rámutattam az emberi méltósághoz való alanyi jog megtiltja, hogy a méltóságától megfosszák az egyént. 
Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette azt is, hogy „az állam kötelessége az alapvető jogok tiszteletben tartására és védelmére a szubjektív alapjogokkal kapcsolatban nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem magában foglalja azt is, hogy gondoskodnia kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételekről”.
A fentiek alapján megállapítom, hogy a büntetés-végrehajtási intézetek azon gyakorlata folytán, mely szerint a kapcsolattartói nyilatkozat kitöltését követően a fogvatartott személy által megjelölt újabb adatot, pl. a telefonszámot nem ellenőrzik abból a szempontból, hogy az valóban a kapcsolattartóként megjelölt személy személyes adata, visszásságot okoz azon személyek emberi méltósághoz való jogával összefüggésben, akik nem járultak hozzá személyes adataik nyilvántartásához. 
Figyelemmel arra, hogy a fogvatartott a Márianosztrai Fegyház és Börtönben nyújtotta be azt a kérelmét, amelyben a nővére telefonszámaként a panaszos telefonszámát adta meg, és ezen intézet ezt az adatot nem ellenőrizte, megállapítom, hogy a Márianosztrai Fegyház és Börtön az ellenőrzés elmulasztásával a panaszos emberi méltóságához való jogával összefüggő visszásságot okozott.
Megállapítom továbbá, hogy a büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény 28/A.§-a csak az elítéltek kapcsolattartásáról rendelkezik, az előzetes letartóztatásban lévő fogvatartottakra előírást nem tartalmaz. Ez a hiányosság visszásságot okoz a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben.
Az előzetes letartóztatásban lévő személyek levelezése vonatkozásában a Bv. tvr. 118.§ (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható. Az R. 242. § (1) és (2) bekezdése szerint előzetesen letartóztatott levelezését az intézet a fogvatartás biztonsága és az intézet rendje védelme érdekében ellenőrzi. Az ellenőrzés során a büntetőeljárást érintő tény vagy körülmény felmerüléséről a rendelkezési jogkör gyakorlóját azonnal értesíteni kell. E rendelkezések értelmében tehát az előzetes letartóztatásban lévők levelezését a büntetőeljárás folyamatban léte miatt mindig ellenőrizni kell. A Pest Megyei Főügyészség tájékoztatása szerint sem a büntetés-végrehajtási intézet által lefolytatott vizsgálat, sem az ügyészség vizsgálata nem vezetett eredményre, vagyis nem volt megállapítható, hogy a fogvatartott a képeslapot hogyan juttatta ki az intézetből. Akár a címzett ellenőrzésének elmulasztása, akár a hozzátartozók segítsége folytán került ki a levél az intézetből, a folyamatban lévő büntetőeljárás sértettje az emberi méltóságát súlyosan sértő, megalázó kifejezéseket tartalmazó levélről tudomást szerzett.
A fentiekre figyelemmel megállapítom, hogy a Márianosztrai Fegyház és Börtön azzal, hogy nem akadályozta meg a képeslap intézetből való kijutását, ezzel a panaszos, mint a büntetőeljárás sértettjének emberi méltósághoz való jogával összefüggésben visszásságot okozott.
A feltárt mulasztás, illetőleg alkotmányos joggal összefüggő visszásság ellenére ombudsmani intézkedést nem tartottam szükségesnek, mivel a Pest Megyei Főügyészség jelzése folytán az intézet parancsnoka intézkedett a fogvatartott kapcsolattartásának fokozottabb figyelemmel kísérése iránt.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság orvoslása érdekében,
– az Obtv. 25.§-a alapján felkérem az igazságügyi és rendészeti minisztert, hogy a büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény kapcsolattartásra vonatkozó rendelkezésének alanyi körét terjessze ki az előzetes letartóztatásban lévő fogvatartottakra is,
– az Obtv. 20.§-a alapján felkérem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát, hogy vizsgálati megállapításaimat vegye figyelembe és gondoskodjon a büntetés-végrehajtási szervezetről szóló 1995. évi CVII. törvény, valamint a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII.12.) IM rendelet kapcsolattartásra vonatkozó rendelkezéseinek maradéktalan érvényesítéséről, hívja fel a büntetés-végrehajtási intézetek parancsnokainak figyelmét arra, hogy a kapcsolattartói nyilatkozat kitöltését követően a fogvatartott által nyilvántartásba venni kért további adatokat is ellenőrizzék.

Budapest, 2009. július 7.
Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
17.§ (4) bekezdése értelmében, ha az ügyben jogerős közigazgatási határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. (5) Az országgyűlési biztos nem járhat el olyan ügyben, amelyben a határozat felülvizsgálata iránt bírósági eljárás indult, vagy amelyben jogerős bírósági határozat született.
29. § (2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak: a./ az Országgyűlés, b./ a köztársasági elnök, c./ az Alkotmánybíróság, d./ az Állami Számvevőszék, e./ a bíróság, f./ az ügyészség, kivéve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.)
43. § (3) b) A fogva lévő terhelt jogosult arra, hogy a hozzátartozójával vagy - az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig az ügyész, azt követően a bíróság rendelkezése alapján - más személlyel szóban, személyesen felügyelet mellett, írásban ellenőrzés mellett érintkezzék. A hozzátartozóval való érintkezés kizárólag a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható vagy tiltható meg.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és intézkedések végrehajtásáról (Bv.tvr.)
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, d) hozzátartozóival és - az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával - más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot.
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató-fogadási joga - a védőjével való érintkezés kivételével -, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható.

6/1996. (VII.12.) IM r. a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól (R.)
19/A.§ (1) Az elítéltet befogadáskor írásban tájékoztatni kell arról, hogy hozzátartozójával, illetőleg az általa megjelölt más személlyel kizárólag akkor tarthat kapcsolatot, ha a kapcsolattartóként megjelölt személy hozzájárul ahhoz, hogy személyes adatai az intézet nyilvántartásában szerepeljenek.
(2) A hozzájárulás beszerzése érdekében engedélyezni kell, hogy az elítélt egy alkalommal levelet írjon az érintett részére. 
(3) A kapcsolattartó adatait az érintett írásbeli hozzájárulásával lehet a nyilvántartásban feltüntetni.
86. § (1) A levelezés biztonsági ellenőrzésének célja a fogvatartás biztonságának a fenntartása, a biztonságot sértő vagy veszélyeztető cselekmények megelőzése.
(2) Az ellenőrzés az intézet biztonsági helyzetétől és az elítélt fogvatartásának a biztonsága körében felmerült tényektől függően szúrópróbaszerűen vagy kellő rendszerességgel történhet.
(3) Az ellenőrzés kiterjedhet a levél felbontására, melynek célja annak megállapítása, hogy a levél nem tartalmaz-e a biztonságra veszélyes tárgyat vagy információt. Az ellenőrzésnél technikai (vegyi) eszköz és különlegesen kiképzett kutya is igénybe vehető.
87. § Ha az intézet az általa tartalmilag ellenőrizhető levél tekintetében megállapítja, hogy az intézet, illetve a fogvatartás biztonságát veszélyeztető adatot, információt vagy tárgyat tartalmaz, az ilyen levél nem továbbítható, az elítéltnek nem kézbesíthető.
(2) A levél továbbításának vagy kézbesítésének a megtagadását az elítélttel közölni kell, a levelet - kivéve, ha fegyelmi eljárás vagy büntetőeljárás indítása szükséges - vissza kell adni, illetve a feladónak vissza kell küldeni. Az elítéltnek érkezett levél biztonságot nem veszélyeztető részéről az elítéltet szóban tájékoztatni kell.
92. § (1) A házirend előírásainak megfelelően az elítélt az intézet által kijelölt távbeszélőt használhatja.
(2) A távbeszélő-használat ellenőrzésére a 87. §-ban foglaltakat kell megfelelően alkalmazni azzal, hogy a beszélgetés biztonsági okból megszakítható.
242. § (1) Az intézet a fogvatartás biztonsága és az intézet rendje védelme érdekében - a rendelkezési jogkör gyakorlója által hozott előírások végrehajtása mellett - ellenőrzi az előzetesen letartóztatott levelezését, csomagküldeményét és látogatását. 
(2) Ha az ellenőrzés során a büntetőeljárást érintő tény vagy körülmény derül ki, erről az intézet a rendelkezési jogkör gyakorlóját haladéktalanul értesíti.