Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1175/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Tóth Lívia
Az eljárás megindulása
Hivatalomhoz érkezett beadványában a panaszos a Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóságának elhúzódó eljárását sérelmezte. Előadta, hogy annak ellenére, hogy a magasabb összegű terhességi-gyermekágyi segély igénylése érdekében a hónap közepétől mondott le a gyermekgondozási segélyről, az Igazgatóság mégis kiutalta az egész havi ellátást, amelyet három hónap múlva (a gyermekgondozási segély megszüntetéséről szóló határozattal egy időben) levélben visszakövetelt. Ebben a három hónapos időszakban azonban a panaszos ellátatlan volt, mert a terhességi-gyermekágyi segély folyósítására csak azután kerülhet sor, hogy a társadalombiztosítási kifizetőhely megkapja az igazolást arról, hogy a panaszos a kiutalt ellátást visszafizette. 
Tekintettel arra, hogy az ügyben a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével kapcsolatos visszásság gyanúja merült fel, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot rendeltem el, amelynek eredményes befejezése érdekében, az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján megkerestem a Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóságának (Igazgatóság) vezetőjét és az Országos Egészségbiztosítási Pénztár (OEP) főigazgatóját.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye: Alkotmány 2. § (1) bek. „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”

Alkalmazott jogszabályok
– A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (Cst.)
– A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (Ebtv.)
– A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
– A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény végrehajtásáról szóló 223/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet (Vhr.)

A megállapított tényállás
A panaszos második gyermeke 2008. szeptember 4-én született. Ezt követően 2008. szeptember 17-én járt el az Igazgatóságnál előző gyermeke jogán járó gyermekgondozási segély (GYES) lemondása ügyében, és ugyanezen napon nyújtotta be kérelmét – 2008. szeptember 5-re visszamenőleg – terhességi-gyermekágyi segély (TGYÁS) igénylése iránt az ELMŰ Nyrt-nél mint társadalombiztosítási kifizetőhelynél. Hozzám intézett panaszában azt sérelmezte, annak ellenére, hogy visszamenőlegesen, 2008. szeptember 5-től kérte az ellátás folyósítását, 2008. szeptember 17-t jelölték meg a választás napjának. Kifogásolta, hogy a GYES megszüntetéséről szóló határozatot 2008. december 1-jei keltezéssel kapta kézhez, a köztes időszakban (közel három hónap) pedig ellátatlan volt, hiszen a kettős kifizetések elkerülése érdekében a társadalombiztosítási kifizetőhely addig nem tudta számára megkezdeni a TGYÁS folyósítását, amíg a GYES megszüntetéséről szóló határozat meg nem született. Ez azonban az Igazgatóság késedelmes eljárása miatt közel három hónapot vett igénybe.
További problémát jelentett, hogy bár a panaszos 2008. szeptember 17-én személyesen intézkedett a GYES lemondásáról, az Igazgatóság mégis kiutalta számára a teljes szeptember havi ellátást, a többletkifizetést pedig szintén 2008. december 1-jei keltezésű levelében követelte vissza, tájékoztatva a panaszost arról, hogy az ELMŰ NYrt-nél előterjesztett igényének elbírálásához a szükséges adatok legkorábban az összeg visszafizetése után továbbíthatók.

A vizsgálat megállapításai
I. Hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 
A vizsgálattal érintett Magyar Államkincstár az Obtv. 29. § (1) bekezdés a./ pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így tevékenységének vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. 

II. Az esettel kapcsolatos alapjogi megállapítások
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság jogállam-értelmezéséhez a kezdetek óta hozzátartozik az a követelmény, hogy az államnak a jog uralma alatt kell állni, az állam csak a jog keretei között, a jog által előre meghatározott eljárási rendben működhet. Az Alkotmánybíróság már az 56/1991. (XI. 8.) AB határozatában elvi éllel rögzítette, hogy „a jogállamiság egyik alapvető követelménye, hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott szervezeti keretek között, a jog által meghatározott működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki a tevékenységüket”. A jogi keretek tiszteletben tartásának követelménye nemcsak az Alkotmány betartására vonatkozik, hanem az Alkotmány alatti szinten is meghatározza az állam és a jog kapcsolatát. Az állam köteles betartani törvényeit és egyéb jogszabályait. A közhatalmi erejével ezeket megváltoztathatja, de hatályuk alatt „az előre meghatározottakhoz” kötve van.
Az Alkotmánybíróság töretlen gyakorlata által követett értelmezés szerint a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak a biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is, (9/1992. (I. 30.) AB határozat) ezért alapvetőek a jogbiztonság alkotmányos követelménye szempontjából az eljárásjogi garanciák. Csakis formalizált eljárási szabályok megkövetelésével és betartásával működhetnek alkotmányosan a jogintézmények. Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. (315/E/2003. AB határozat) A tisztességes eljáráshoz való jog a gyakorlatban elsősorban a közigazgatási hatóságok eljárása során nyer értelmet, ahogyan jelen esetben a kincstár és az energiatámogatást igénylők közötti relációban értelmezhető.
A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek általában az eljárások, ezen belül különösen egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét. (23/2005. (VI. 17.) AB határozat)
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatban a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. A döntés szerint az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket. A kérelmező kénytelen tehát – beadványa jogszerű elbírálása érdekében – a hatósághoz fordulni. 
Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog lényegéről kialakított álláspontját elvi jelentőséggel a 6/1998. (III. 11.) AB határozatban foglalta össze. A határozatban rögzített megállapításokat utóbb több határozat is megerősítette. Eszerint a tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. (6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat)

III. A konkrét eljárással összefüggő elemzés
A gyermekgondozási segély szociális alapú, családtámogatási ellátás, a terhességi gyermekágyi segély pedig foglalkoztatási viszonytól függő, biztosítási alapú ellátás. A két ellátásra vonatkozó jogosultsági feltételeket eltérő jogszabály szabályozza, a benyújtott kérelmek elbírálására, illetve az ellátás folyósítására különböző szerv (a Magyar Államkincstár és az Országos Egészségbiztosítási Pénztár) jogosult. Mivel a két ellátás együttesen nem vehető igénybe, az aktuálisan folyósított ellátásról le kell mondani, és a kedvezőbb ellátás igénybevétele érdekében kérelmet kell előterjeszteni.
Az ügy vizsgálata során fény derült arra a problémára, hogy a különböző pénzbeli ellátások közötti választási szabály alkalmazása során a MÁK regionális igazgatóságai és az egészségbiztosítási pénztárak eltérő gyakorlatot folytatnak, továbbá az említett választási szabály az ügyfelek előtt kielégítő módon nem tisztázott.
Az Ebtv. 39. § (1) és (2) bekezdései szerint: (1)„az, aki ugyanazon biztosítási jogviszony alapján egyidejűleg táppénzre vagy baleseti táppénzre és terhességi-gyermekágyi segélyre, illetőleg gyermekgondozási díjra is jogosult, választása szerint csak az egyik ellátást veheti igénybe”. (2)„Az, aki egyidejűleg gyermekgondozási segélyre, gyermeknevelési támogatásra (a továbbiakban együtt: gyermekgondozási támogatás) és az (1) bekezdés szerinti ellátásokra is jogosult, választása szerint csak az egyik ellátást veheti igénybe, kivéve azt a személyt, aki gyermekgondozási támogatás igénybevétele mellett munkát vállal és keresőképtelenségére tekintettel táppénzre vagy baleseti táppénzre jogosult”
A Vhr. 22/A. § szerint „a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ebtv.) 39. §-a szerinti választás esetén a választott ellátás iránti igényt - a folyósítás alatt álló ellátás megszüntetésére vonatkozó kérelemmel együtt - az Ebtv. 62. §-a, családtámogatási ellátás választása esetén a 4/B. § (1)-(4) bekezdése szerint illetékes szervhez kell benyújtani. A választott újabb ellátás az igény írásban történő benyújtása napjától folyósítható. Ha a megszüntetni kért ellátás, illetőleg a választott ellátás folyósítására más szerv illetékes, az ellátás megszüntetésére vonatkozó kérelmet a választott ellátásra irányuló igény elbírálásával egyidejűleg három munkanapon belül az illetékes szervhez kell továbbítani”. A jogszabály értelmében tehát a választás napja nem az a nap, amelyet az igénylő választ és adott esetben az űrlapon megjelöl, hanem amelyik napon a választásról szóló nyilatkozatát, illetőleg az új ellátás iránti igényét írásban benyújtja, vagy amely napon a még folyósított ellátást lemondja.
A tapasztalat szerint a választási szabály alkalmazása során az eljáró hatóságok eltérő gyakorlatot folytattak. Ennek rendezésére a Magyar Államkincstár és az Országos Egészségbiztosítási Pénztár között megállapodás született a kettős kifizetések elkerüléséről, melynek 3. pontja részletezi azt az esetet, amikor az igénylő azonos időpontban tesz nyilatkozatot a folyósítás alatt álló ellátás megszüntetésére, és egyben a választott ellátás megállapítására. Ez esetben a választás napja a kérelem személyes átvételének – postán történő benyújtás esetén a postára adás – napja. A jogalkotó szándék arra irányult, hogy késedelmes választás esetén – a hatályos jogszabályoknak megfelelően – csak a választás napjától kaphassa az érintett az újabb ellátást, visszamenőleges érvényesítésre nincs lehetőség. 
Tekintettel arra, hogy a szabályozás lehetőséget biztosít a kismamának arra, hogy a TGYÁS-t már a szülés várható időpontját megelőző 4 héten belül igénybe vegye, az Igazgatóság ezen gyakorlatával összefüggésben alapjogot érintő visszásság nem merült fel. Abban a tekintetben azonban visszásság gyanúja merülhet fel, hogy a választás napjáról való tájékoztatás nem megfelelő, továbbá megtévesztésre alkalmas az a gyakorlat is, hogy a MÁK „Nyilatkozat folyósítás lemondásáról” elnevezésű adatlapján az igénylő feltüntetheti, hogy mikortól kéri a választott ellátás folyósítását, annak ellenére, hogy a fent részletezett szabályozás értelmében az igény írásban történő benyújtásától van csak lehetőség annak folyósítására.
Az Igazgatóság tájékoztatott arról, hogy a 2008. szeptember havi ellátások számfejtése 2008. szeptember 25-én kezdődött, így a szeptember havi GYES teljes összegben számfejtésre került a panaszos részére, az idő rövidsége miatt pedig már nem volt lehetőség a folyósítás szeptember 17.-ével történő megszüntetésére. A MÁK Családtámogatási Főosztályának 2008 novemberében kiadott Körlevele alapján az ügyfélnek fel nem róható okból történő többletkifizetés esetén nem kell visszafizetésre kötelező határozatot kiadni, csupán levélben szólítják fel az igénylőt a soron kívüli befizetésre. A MÁK elnökének álláspontja szerint a választás napját követően, de a TGYÁS megállapítását megelőzően kifizetett GYES nem tekinthető sem jogalap nélküli, sem felróható módon felvett ellátásnak, így visszafizetése iránt a hatóság a Cst. rendelkezése alapján nem intézkedhet, a már kifizetett ellátás miatt azonban a választás napjától az ügyfél nem részesülhet a kért társadalombiztosítási ellátásban. A visszafizetés nem kötelező, ha nem kerül rá sor, a TGYÁS-t csak a GYES folyósításának megszüntetését követően folyósítják. (Cst. 41. § (1) Jogalap nélkül veszi igénybe az ellátást az a személy, aki a./ arra nem jogosult, vagy b./ kevesebb összegre jogosult, mint amelyet számára folyósítottak. (2) Az, aki ellátást jogalap nélkül vett fel, köteles azt visszafizetni, ha erre a felvételtől számított 30 napon belül írásban kötelezték. (3) A (2) bekezdésben meghatározott idő elteltével a jogalap nélkül felvett ellátást attól lehet visszakövetelni, akinek az ellátás felvétele felróható, feltéve, hogy a felvételtől vagy az ellátás megszűnésétől kevesebb mint három év telt el.)
A fenti levezetés ellenére azonban az az általános gyakorlat, hogy a társadalombiztosítási ellátást folyósító szerv csak azután kezdi meg az ellátás folyósítását, hogy a MÁK által kiutalt, nem kötelezően visszafizetendő többletkifizetést az ügyfél visszafizeti. Ezen túlmenően az említett Körlevélben a MÁK felhívja az ügyintézők figyelmét arra, hogy az összeg visszafizetésére felhívó levélben tájékoztassák az ügyfelet arról, hogy az egészségbiztosítási pénztárnál történő igény elbírálásához szükséges adatok legkorábban a befizetés napján adhatók ki. Jelen esetben tehát a MÁK, mintegy kedvezményként, önkéntes alapon engedi rendezni a többletkifizetéseket, azonban ha az ügyfél ennek nem tesz eleget, nem juthat hozzá az őt jogosan megillető társadalombiztosítási ellátáshoz. A tárgyi ügyben az előbbiekben ismertetett helyzet azzal súlyosbodik, hogy a panaszost a GYES visszafizetéséről az ellátás lemondása után három hónappal értesítették, így ez alatt az időszak alatt az eljárás elhúzódása kizárta, hogy a TGYÁS folyósítása megkezdődhessen.
Megkeresésemre az Igazgatóság arról tájékoztatott, hogy a GYES megszüntetéséről szóló határozat kiadására addig nem kerülhetett sor, míg a társadalombiztosítási kifizetőhely nem közölte a választás napját. A rendelkezésemre álló levelezésből megállapítható, hogy az ELMŰ Nyrt. 2008. október 21-én kelt levelében tájékoztatta az Igazgatóságot, hogy a panaszos 2008. szeptember 17-én nyújtotta be kifizetőhelyének a TGYÁS iránti igényét, azaz ez a dátum tekinthető a választás napjának.
A Ket. 33. §-a szerint az érdemi határozatot a kérelemnek az eljárásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervhez való érkezése napjától számított harminc napon belül kell meghozni. Az ELMŰ Nyrt. munkatársának telefonos tájékoztatása szerint a panaszos részére 2009 februárjában kezdték meg a 2008. szeptember 17-től járó TGYÁS folyósítását.
A panaszos beadványában sérelmezte az is, hogy bár a Cst. 11.§ (1) bekezdésének c) pontja értelmében kétgyermekes család esetén gyermekenként 13.300 Ft a családi pótlék havi összege, ő második gyermeke születése után is 12.200 Ft-ot kapott. Az Igazgatóság tájékoztatott, hogy az igénylő a MÁK Észak-magyarországi Regionális Igazgatóságától részesült családi pótlékban. 2008. december 1-jén megkeresték a szervet a kapcsolódó iratanyag megküldése érdekében, ennek megérkezéséig a rendelkezésre álló iratok alapján kiutalták az újszülött gyermekre az egy gyermek után járó családi pótlékot, majd a megérkezett adatok alapján megállapították a kétgyermekes család esetén járó ellátás összegét, illetve soron kívül kiutalták a 2008. szeptembertől decemberig terjedő időre a különbözetet.

Összegzés
A fentiekből következően megállapítom, hogy a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggő, a tisztességes eljáráshoz való jog tekintetében visszás, hogy az érintett hatóságok nem fordítottak kellő figyelmet arra, hogy megfelelően tájékoztassák az igénylőket a családtámogatási és társadalombiztosítási ellátások közötti választás szabályairól.
A MÁK közel három hónapos ügyintézésével megsértette az eljárási garanciák maradéktalan érvényesülését megkövetelő alkotmányos elvet, amely oda vezetett, hogy a kérdéses időszak alatt az átlagnál kiszolgáltatottabb helyzetben lévő állampolgár – egy kétgyermekes kismama – semmilyen ellátásban nem részesült.
A jogbiztonság követelményével összeegyeztethetetlen az ügyfélnek fel nem róható többletkifizetések visszafizettetésének vizsgálatom során tapasztalt gyakorlata. Annak ellenére, hogy a MÁK elnökének álláspontja szerint a visszafizetés önkéntes alapon történhet, az erről szóló levélben arról tájékoztatják az ügyfelet, hogy a befizetés előtt nem áll módjukban a társadalombiztosítási ellátás iránti igény elbírálásához szükséges adatokat továbbítani a kifizetőhelynek. Ezen túlmenően 2008. november 4-én az ELMŰ Nyrt. megkeresésére írt levélben az Igazgatóság arról tájékoztatta a kifizetőhelyet, hogy a 2008. szeptember 17-től 2008. szeptember 30-ig terjedő időre a jogalap nélkül kifizetett gyermekgondozási segély ügyében a szükséges intézkedést megtették, a visszafizetésre kötelező határozat jogerőre emelkedéséről értesítést küldenek. Az ügyben azonban semmilyen határozat nem született. Álláspontom szerint az állampolgárok joggal várják el a családtámogatási ellátásokkal összefüggő eljárások során is a kiszámíthatóságot és áttekinthetőséget, azonban a fent ismertetett gyakorlat, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okoz.
Tekintettel arra, hogy a jelenlegi eljárási szabályok bizonytalan jogi helyzetet teremtenek, a Magyar Államkincstár elnöke – a pénzbeli ellátások közötti választási szabályok megkönnyítése érdekében – csatlakozó javaslatában jogszabály módosítási javaslattal élt. A két jogszabály alábbiak szerinti egyidejű módosítását javasolja:
Az Ebtv módosítása, a 39. § (6) bekezdés új szövege: „Az (1)-(5) bekezdésben említett ellátások között a biztosított, illetőleg a szülő a jogosultság fennállása alatt választhat. A táppénz, a baleseti táppénz, a terhességi-gyermekágyi segély, a gyermekgondozási díj, a gyermekgondozási segély, valamint a gyermeknevelési támogatás folyósítása alatt választott kedvezőbb ellátás esetén – legfeljebb az igény érvényesítésére nyitva álló időn belül – a visszamenőleg járó ellátást a korábban folyósított ellátás betudásával kell megállapítani és folyósítani. Ha a folyósítás alatt álló ellátás gyermekgondozási segély vagy gyermeknevelési támogatás, az egészségbiztosítási szerv/társadalombiztosítási kifizetőhely a döntése meghozatala előtt megkeresi a családtámogatási ellátást folyósító szervet a gyermekgondozási segély, gyermeknevelési támogatás megszüntetése, illetve a választott kedvezőbb egészségbiztosítási ellátás iránti igény érvényesítésére nyitva álló időn belül folyósított családtámogatási ellátás teljes összegének közlése érdekében.”
A Vhr. módosítása, a 22/A. § új szövege: „A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ebtv.) 39. §-a szerinti választás esetén a választott ellátás iránti igényt - a folyósítás alatt álló ellátás megszüntetésére vonatkozó kérelemmel együtt - az Ebtv. 62. §-a, családtámogatási ellátás választása esetén a 4/B. § (1)-(4) bekezdése szerint illetékes szervhez kell benyújtani. A választott újabb ellátást a választás napjától, de legfeljebb az igény érvényesítésére nyitva álló határidő kezdő napjára visszamenőleg lehet teljesíteni a korábban folyósított ellátás betudásával. Ha a folyósítás alatt álló ellátás táppénz, baleseti táppénz, terhességi-gyermekágyi segély vagy gyermekgondozási díj, akkor a választott kedvezőbb családtámogatási ellátás megállapítására illetékes szerv a döntése meghozatala előtt megkeresi az egészségbiztosítási szervet/társadalombiztosítási kifizetőhelyet a fenti egészségbiztosítási ellátás megszüntetése, illetve a választott kedvezőbb ellátás iránti igény érvényesítésére nyitva álló időn belül folyósított ellátás teljes összegének közlése érdekében.”
Álláspontom szerint az ismertetett módosítási javaslat elfogadásával kiszámíthatóbbá válna az eljárás, egyúttal lehetővé tenné, hogy az ügyfelek a legkedvezőbb feltételek szerint vegyék igénybe az őket megillető ellátásokat, és megszűnne a kettős kifizetések, valamint az átmeneti ellátatlanság veszélye is.

Intézkedéseim
A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetése és jövőbeni elkerülése érdekében 
– az Obtv. 25. §-a alapján javaslom a pénzügyminiszternek a Magyar Államkincstár elnöke által kidolgozott jogszabály-módosítási javaslat támogatását,
– az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Magyar Államkincstár elnökénél és az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatójánál a két intézmény közötti hatékonyabb kommunikáció kiépítését, különös tekintettel a túlfizetés esetének rendezésére, valamint az ügyfelek tájékoztatására, továbbá felhívom a figyelmüket a törvényes eljárási határidők betartásának garanciális jelentőségére.

Budapest, 2009. augusztus 14.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.