Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1019/2009. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos anya az 1997-ben született gyermekével való kapcsolattartása szabályozása ügyében kérte a segítségemet. A gyermeket 2006 őszén a Miskolci Városi Bíróság az édesapa gondozásába helyezte, az anyai kapcsolattartásról nem rendelkezett. A panaszos 2007 nyarán kérte Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatalától (gyámhivatal) a kapcsolattartás szabályozását, e tárgyban az anyai nagyszülő is kérelmet nyújtott be, érdemi döntés azonban a beadvány hivatalomhoz való benyújtásáig (2009. január) nem született. 
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog, továbbá a gyermeki jogok sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy teljes körű feltárása érdekében a gyámhivatal vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alkotmányos jog
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
(A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.)

A megállapított tényállás
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján a következő tényállás rögzíthető. A Miskolci Városi Bíróság előtt a szülők 2003 nyarán egyezséget kötöttek a gyermeknek az anya gondozásába való helyezéséről, az apa tartásdíj fizetési kötelezettségéről, az apai kapcsolattartásáról.
Az apa 2004 februárjában a kapcsolattartás újraszabályozását kérte. A bíróság 2005. december 6-án kelt végzésével azonban csak a gyermek átadásának helyét változtatta meg. 2006 májusában a panaszos pert indított a kapcsolattartás újraszabályozása tárgyában. A bíróság 30.P.22418/2006/13. számú, 2006. szeptember 28-án kelt végzésével a gyermeket ideiglenes intézkedéssel az apához helyezte, az anyai kapcsolattartásról nem rendelkezett. A per a felek közös kérelmére szünetelt, majd az apa kérelmére újra indult. A bíróság 30.P.20.116/2007./19. számú, 2007. április 17-én kelt ítéletével a gyermeket az apánál helyezte el, azonban az anyai kapcsolattartást nem szabályozta.   
A panaszos az ítéletet megfellebbezte, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság Pf. 21.584/2007/7. számú, 2007. július 5-én kelt  ítéletével az első fokú döntést helybenhagyta.  A panaszos jogi képviselője az ítélet felülvizsgálatát kérte. A Legfelsőbb Bíróság Pfv. II.2.184/2007/2. számú, 2008. január 15-én kelt végzésével a felülvizsgálati kérelmet elutasította. 
A panaszos az elmúlt években többször feljelentést tett a gyermek apja ellen, amiért a férfi aktuális barátnőjével a gyermek előtt élt szexuális életet. A feljelentés minden alkalommal megalapozatlannak bizonyult. A csatolt dokumentumok tanúsága szerint a kapcsolattartási konfliktusok miatt mediációs, a gyermek veszélyeztetésének gyanúja miatt védelembe vételi eljárás is indult. A gyermeket többször vizsgálták pszichológus szakértők, a panaszos a gyermek apjára vonatkozó fenti állításait a szakvélemények nem igazolták. 
 A panaszos 2007. augusztus 5-én a gyámhivataltól kérte a kapcsolattartás szabályozását. 
A hatóság 2007. augusztus 16-án az anya lakóhelye szerint illetékes Miskolc Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Egészségügyi, Családvédelmi és Foglalkoztatáspolitikai Főosztály Gyámügyi Osztály Gyámhivatalától (miskolci gyámhivatal) a gyermek korábbi gyámügyi iratainak áttételét, továbbá az anya a kapcsolattartás helyszínére, időtartamára vonatkozó nyilatkoztatását kérte. 
A gyámhivatal 2007. augusztus 21-én iktatta a nagyszülő kapcsolattartás szabályozása tárgyában benyújtott kérelmét is.
Az anya a miskolci gyámhivatalnál 2007. augusztus 29-én felvett jegyzőkönyvben nyilatkozott a folyamatos és időszakos kapcsolattartás helyéről, időtartamáról, a gyermek átvételének, átadásának helyéről. A jegyzőkönyvet a szegedi gyámhivatal 2007. szeptember 6-án érkeztette, az apát október 8-ára idézte. 
Az apa jegyzőkönyvben rögzített véleménye szerint – a gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában huzamosabb ideig tartó bírósági eljárás, a pszichológiai vizsgálatok, továbbá a rendőrségi eljárások miatt – a gyermek még nem készült fel az anyai kapcsolattartásra. Az apa tájékoztatta az ügyintézőt arról is, hogy a gyermekkel a gyermekjóléti szolgálat pszichológusa foglakozik, aki hat foglakozást tartott szükségesnek ahhoz, hogy a gyermek kapcsolattartást elutasító magatartása megváltozzon. A jegyzőkönyv felvételekor a gyermek háromszor járt a pszichológusnál.
A gyámhivatal ezt követő eljárási cselekményeiről nincs adat.
Az apa a gyámhivatalnál 2007. november 6-án iktatott levelében az anya orvos-szakértői vizsgálatát kérte annak megállapítására, hogy a panaszos pszichés állapota miatt alkalmas-e a gyermekkel való kapcsolattartásra. Az apa a gyermek születésnapján az anyával folytatott telefoni beszélgetés írott szövegét mellékelve – hivatkozva arra, hogy az anya a gyermeket annak előadására akarta rávenni, hogy az apa őt szexuális eszközként használja – a gyermek veszélyeztetése miatt a jegyző segítségét is kérte. A jegyző az iratokat áttette a gyámhivatalhoz.
A gyámhivatal eljárási cselekményéről nincs adat. A gyámhivatal 2008. március 31-én iktatta az apa azon levelét, amelyben tájékoztatást kért az anyai kapcsolattartás szabályozása tárgyában folyamatban lévő eljárásról. Az apa leírta, hogy a kislány terápiaként pszichológushoz, lovagolni és kézműves foglakozásra jár, az anyával való kapcsolattartásra nem hajlik, az apa ez irányú bíztatását elhárítja. A kislány az anya másnaponta érkező leveleit elolvassa, majd szó nélkül visszaadja azokat.
A panaszos és az anyai nagyszülő 2008. április 8-án idézés nélkül megjelentek a gyámhivatalban és kérték a kapcsolattartás szabályozására vonatkozó 2007 augusztusában benyújtott kérelmükről a döntés meghozatalát. A nagyszülő májusban, majd decemberben írásban is benyújtotta a kapcsolattartás szabályozására vonatkozó kérelmét.
A panaszos gyermekelhelyezés megváltoztatása és kapcsolattartás szabályozása tárgyában 2008 májusában keresetet indított a Szegedi Városi Bíróságon. Kérte a gyermek ideiglenes intézkedéssel nála történő elhelyezését. A perindításról az apa tájékoztatta a gyámhivatalt, megküldte a 2008. július 8-án tartott tárgyalás jegyzőkönyvét is. A bíróság a tárgyalást elnapolta, a panaszos gyermek ideiglenes elhelyezése iránt előterjesztett kérelmét elutasította. 
Az anya jogi képviselője 2008 novemberében a gyámhivataltól kérte a kapcsolattartás szabályozását. Az apát a gyámhivatal 2008. december 3-ára idézte. Az apa az idézésen megjelent, és átadta az ügyintézőnek az anya kapcsolattartási kérelmére tett írásbeli nyilatkozatát. Az apa a gyermek érdekében állónak a fokozatos, ellenőrzött körülmények közötti kapcsolattartást tartotta, továbbá mellékelte a Szegedi Városi Bíróság 38.P.21.494/20. számú, 2008. november 4-én kelt, a panaszos gyermekelhelyezés megváltoztatása és kapcsolattartás szabályozás tárgyában benyújtott keresetét elutasító ítéletét.
A rendelkezésemre álló gyámügyi iratok között fellehető egy – a panaszos felkérésére végzett igazságügyi elmeorvosi szakértői vélemény. A panaszos a szakértőt annak megállapítására kérte, hogy szenved-e a gyermeke nevelésére alkalmatlanná tevő lelki betegségben.
2009 januárjában és februárjában a panaszos sürgette a kapcsolattartás szabályozását, hivatalomnál és a Szeged Városi Ügyészségnél a gyámhivatal eljárásának vizsgálatát kezdeményezte.
 2009. február 12-én a gyámhivatal a gyermekjóléti szolgálat pszichológusától a gyermek vizsgálatát, a gyermek állapotához igazodó szabályozására vonatkozó javaslatot kért. A pszichológus az első találkozásra semleges helyszínt javasolt. A szakember szerint csak az első találkozások eredményének ismeretében lehet megalapozott javaslatot tenni a további szabályozás helyére, idejére.  
A gyámhivatal 2009. február 26-án a miskolci gyámhivatalnak továbbította a gyermekről készült pszichológiai véleményt, kérte, hogy az anya nyilatkozzon a kapcsolattartásra javasolt helyről és időpontjáról. A hatóság az apát is nyilatkoztatta, aki a pszichológus javaslatával egyetértett. 
A gyámhivatal ez év március 4-én kelt tájékoztatása szerint a hatóság a 2009. március 4-én kelt, 01607-8/2009. számú határozatával a nagyszülői és az anyai kapcsolattartást szabályozta. A gyámhivatal a hivatkozott számú határozatot a hivatalomnak küldött iratanyaghoz nem csatolta.

A vizsgálat megállapításai 
1. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Tekintettel arra, hogy a gyámhivatal az Obtv. 29. § (1) a) pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így eljárásának vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján egyértelműen ombudsmani hatáskörbe tartozik. 

2. Az érintett alkotmányos jog tekintetében
A gyermek nevelése, fejlődésének biztosítása elsődlegesen a szülők felelőssége és kötelezettsége, a gyermeki jogok biztosítása és előmozdítása érdekében az államnak a szülőknek megfelelő segítséget kell nyújtania. A gyermeknek az a joga tehát, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön, az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére. Amíg tehát az Alkotmányban megfogalmazott állampolgári alapjogok esetében az állam részéről általában a passzivitás az elvárható magatartás, addig a gyermek jogai védelmében a családot, közelebbről a szülőt terhelő alkotmányos alapkötelezettségek esetén az államot aktív magatartásra kötelezi az Alkotmány 67. § (1) bekezdése, kifejezett kötelezettségeket állapítva meg számára. [995/B/1990., 79/1995. (XII. 21.) AB. határozat]. Az állam alatt nem pusztán a Magyar Államot, mint jogi személyt kell jelen esetben érteni, hanem – a különböző jogszabályokban meghatározott feladat- és hatáskörében eljárva – valamennyi, állami- és önkormányzati szervet. 
Hivatkozva az OBH 2870/2008., az OBH 5710/2008. számú és az OBH 5914/2008. számú – az ugyancsak a Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatala kapcsolattartási ügyekben folytatott eljárásait érintő vizsgálataimat lezáró – jelentéseimre, a további alapjogi elemzést mellőztem. 

3. Az ügy érdeme tekintetében
A Csjt. 92. § (1) bekezdése a kapcsolattartást a gyermek jogaként, a szülő jogaként és kötelezettségeként nevesíti. A Gyermekjogi Egyezmény a gyermek külön élő szülőjével való személyes kapcsolattartáshoz való jogát ugyancsak deklarálja. A kapcsolattartás tehát gyermeki jog, a Gyvt. pedig a gyermeki jogok védelmére a gyermek ügyeinek intézésével foglalkozó valamennyi személyt és hatóságot kötelezi.
Mind a hazai szabályozás, mind a nemzetközi egyezmény szerint a személyes és közvetlen kapcsolattartás csak abban az esetben vonható meg, ha az a gyermek mindenek felett álló érdekeivel ellenkezik. 
A gyermekével való kapcsolattartáshoz a szülői felügyeleti jog szüneteltetésének hatálya alatt álló szülőnek is joga van. A szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében a kapcsolattartásról a gyámhatóság dönt. Folyamatban lévő házassági vagy gyermekelhelyezési per esetén – a szülők megegyezésének hiányában – a kapcsolattartás szabályozása a bíróság hatásköre. 
A Gyer. 28. § (1) bekezdése határozza meg a kapcsolattartásra jogosult személyek körét. E szerint a gyermekkel való kapcsolattartásra a szülő, a nagyszülő, a nagykorú testvér jogosult. A gyermek szülőjének testvérét, valamint szülőjének házastársát a kormányrendelet a szülő és a nagyszülő halála, illetőleg a kapcsolattartási joguk gyakorlásának tartós akadályoztatása, vagy ezen jog önhibából való nem gyakorolása esetén jogosítja.
Mindezek alapján megállapítható, hogy a kapcsolattartás szabályozása tárgyában 2007. augusztusában benyújtott kérelem idején az anya szülői felügyeleti joga szünetelt, azonban a Csjt. 92. § (2) bekezdése és a Gyer. hivatkozott rendelkezése alapján a gyermekével való kapcsolattartásra jogosult volt. A nagyszülő kapcsolattartási joga a Gyer. 28. § (1) bekezdésén alapul. A Ket. vonatkozó rendelkezése szerint a hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg. 
Megállapítottam, hogy a panaszos és az anyai nagyszülő 2007 augusztusában iktatott levele egyértelműen a jogosultaktól származó, a kapcsolattartás szabályozására irányuló kérelem volt. A fent hivatkozott jogszabályok alapján az anyai és a nagyszülői kapcsolattartás szabályozása a gyámhivatal feladat- és hatáskörébe tartozott.
A Ket. 29. § (3) bekezdése alapján a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell. Az eljárási törvény szerint az érdemi döntés meghozatalára harminc nap az általános határidő. 
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok között az eljárás megindítására vonatkozó értesítés nem lelhető fel, azonban a gyámhivatal – belföldi jogsegély keretében – az anyát meghallgatta. A társhatóság a megkeresésnek határidőben eleget tett.   
Megállapítható, hogy a gyámhivatalnak tudomása volt a szülők között évek óta fennálló konfliktushelyzetről, a rendőrségi, bírósági eljárásokról. Az apa a hatóságot tájékoztatta arról is, hogy a gyermekkel a gyermekjóléti szolgálat pszichológusa foglakozik.  Megállapítottam továbbá, hogy a gyámhivatal az ügyintézési határidőn belül a szülők kapcsolattartás szabályozására vonatkozó nyilatkozata beszerzésén kívül más eljárási cselekményt nem végzett. 
A kapcsolattartást a gyámhivatalnak elsősorban egyezség létrehozásával – tárgyalás megtartásával – kell rendeznie. A tárgyalás célja, hogy a kapcsolattartásra kötelezett (a vizsgált esetben a gyermek apja) és a kapcsolattartásra jogosult (a gyermek anyja és nagyanyja) – egyebek mellett – megegyezzen a kapcsolattartás gyakoriságáról, időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről, módjáról. Az egyezség létrehozása során a hatóságnak törekednie kell a felek közötti megegyezésre. A kapcsolattartásról a gyámhivatal a gyermek korának, egészségi állapotának, életkörülményeinek, a felek személyes körülményeinek, valamint az ítélőképessége birtokában levő gyermek véleményének figyelembevételével rendelkezik. Különélő szülők kapcsolattartás iránti kérelmének elbírálása előtt tisztázni kell, hogy a gyermek melyiküknél van elhelyezve.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal az eljárás során a bíróság jogerős döntését hivatalból nem kérte, tárgyalást nem tartott, a gyermeket és a nagyszülőt nem hallgatta meg. A gyermeket kezelő pszichológus javaslatát, véleményét csak az eljárás megindulása után mintegy másfél év múlva – hivatalom megkeresését követően – kérte. Bár az apa jelezte a gyermek anyjával kapcsolatos ambivalens érzéseit, továbbá azt is, hogy a kapcsolattartás szabályozásához szükségesnek tartaná az anya vizsgálatát, a fokozatosságot, a szakmai segítséget, a gyámhivatal mindezeket a jelzéseket, a panaszos és a nagyszülő kapcsolattartás szabályozására vonatkozó sürgetéseit figyelmen kívül hagyva érdemi döntést – a kérelem benyújtását követő több mint másfél év múlva – ez év márciusában hozott.
A kapcsolattartás célja, hogy a gyermek és a különélő szülő, illetőleg annak családja ne távolodjanak, ne idegenedjenek el egymástól.  A kapcsolattartás mértékét és módját úgy kell megállapítani, hogy az a gyermek érdekét szolgálja, erkölcsi, értelmi, érzelmi fejlődését elősegítse, tanulmányait, egyéb kapcsolatait ne veszélyeztesse. A gyermek érdekének elsődlegessége mellett figyelemmel kell lenni a kapcsolattartásra jogosult szülő, illetőleg a gyermeket gondozó szülő érdekeire is. A kapcsolattartást szabályozó gyámhivatalnak tekintettel kell lennie a kiskorú korára, nemére, elfoglaltságára, nem utolsósorban a különélő szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult és a gyermek közötti érzelmi kapcsolat mélységére. Figyelemmel kell lennie a kapcsolattartási joggal élni kívánó személy erkölcsi magatartására, egészségügyi és anyagi helyzetére, környezetének a gyermekre gyakorolt hatására. A gyermek érdekében álló szabályozása további célja, hogy az esetlegesen megromlott vagy megszakadt szülő-gyermek kapcsolat helyreálljon. Megállapítható, hogy a gyermek az eljárás megindulásakor már hónapok óta nem találkozott az édesanyjával, a szülei között elmérgesedett helyzetet nem volt képes kezelni, feldolgozni. Az anya telefonhívásai és levelei a gyermek ambivalens érzéseit vélelmezhetően nem csökkentek. Bár a gyermek a gyermekjóléti szolgálat pszichológusától segítséget kapott, álláspontom szerint mindkét szülő bevonása nélkül a konfliktushelyzet feltárása, megoldása nem volt lehetséges. Az időmúlására való tekintettel fennáll a gyermek anyától való elidegenedésének veszélye is.  
A Csjt. a gyermeket nevelő szülőt kötelezi a zavartalan kapcsolattartás biztosítására. Az apa az eljárás megindulásakor és később is megtett nyilatkozatai alapján nem valószínűsíthető, hogy gyermeke anyai kapcsolattartását nem akarta biztosítani. Az előzményekre, a szakmai véleményekre tekintettel azonban a gyermek érdekében – kezdetben – az ellenőrzött körülmények közötti, szakmai segítséggel bonyolított kapcsolattartást indokoltsága vélelmezhető. Megállapítható, hogy az anya a gyermek érdekében álló szabályozás hiánya miatt huzamosabb ideig nem találkozhatott gyermekével, jogerős döntés nélkül pedig végrehajtási eljárást sem kezdeményezhetett. 
Összességében megállapítottam, hogy a gyámhivatal mulasztása (az eljárás megindításáról való értesítés elmulasztása, a tárgyalás mellőzése, továbbá az eljárási cselekmények elodázása és a jelentős késedelemmel meghozott érdemi döntés) visszásságot okozott a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljárással, továbbá a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető védelemhez és gondoskodáshoz való jogával összefüggésben.

Intézkedéseim 
Az OBH 2870/2008.1 számú, továbbá az OBH 5710/2008. 2 számú jelentésemben a feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásság kiküszöbölése érdekében a gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezéssel éltem. Tekintettel arra, hogy a hivatkozott jelentésekben feltárt visszásságokat az OBH 5914/2008.3 számon folytatott vizsgálatomban ismét megállapítottam, a gyámhivatal szakmai munkájának felügyeletéti ellátó Dél-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala vezetőjénél ez év márciusában ajánlással éltem. A régióvezető a jogerősen befejezett, illetve folyamatban lévő kapcsolattartási ügyekben célvizsgálatot rendelt el. A célvizsgálat néhány esetben komoly hiányosságokat állapított meg, azok kiküszöbölésére és a határidők maradéktalan betartására a régió vezetője felhívta a gyámhivatal valamennyi ügyintézőjét. A hivatalvezető válaszában tájékoztatott arról, hogy az ügyintézési határidők betartását a jövőben rendszeresen ellenerőzi, mulasztás esetén munkáltatói intézkedést kezdeményez.
Előzőekre figyelemmel a Dél-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala vezetőjét felkérem, fontolja meg a mulasztó ügyintézővel szemben munkáltatói intézkedés kezdeményezését.
A feltárt alapvető jogokkal összefüggő visszásság jövőbeli kiküszöbölése érdekében Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján a Szeged Városi Ügyészség vezető ügyészét felkérem, hogy törvényességi felügyeleti eljárásai során fordítson fokozott figyelmet Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatala kapcsolattartás szabályozása, végrehajtása tárgyában folyatott eljárásaira. Tekintettel arra, hogy a panaszos ügyészségi eljárást is kezdeményezett annak eredményéről tájékoztatást kérek.

Budapest, 2009. június 18.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: 1. Lábjegyzet:
1 Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatal vezetőjénél – annak garanciális jelentőségére tekintettel – kezdeményezem, hogy a jövőben és a folyamatban lévő ügyben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. 33. § (1) bekezdésében előírt ügyintézési határidő betartására.
2 Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. és a Gyer. eljárási szabályainak betartására. Tekintettel az OBH 2870/2008. számú Jelentésemben megfogalmazott kezdeményezésemre a gyámhivatal vezetőjének figyelmét ismételten, és nyomatékosan felhívom az eljárási törvényben előírt ügyintézési határidő betartásának garanciális jelentőségére. 
3 az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján a Dél-alföldi Regionális Államigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala vezetőjét felkérem, hogy a gyámhivatal kapcsolattartás szabályozása, végrehajtása tárgyában folyamatban lévő eljárásait ellenőrizze és annak eredményétől függően a szükséges intézkedéseket tegye meg. 

2. Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
9. cikk 3. pont Az Egyezményben részes államok tiszteletben tartják a mindkét szülőjétől vagy ezek egyikétől külön élő gyermeknek azt a jogát, hogy személyes kapcsolatot és közvetlen érintkezést tarthasson fenn mindkét szülőjével, kivéve, ha ez a gyermek mindenek felett álló érdekeivel ellenkezik.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
1. § (1) A közigazgatási hatóság az eljárása során köteles megtartani és másokkal is megtartatni a jogszabályok rendelkezéseit. Hatáskörét a jogszabályokban előírt célok megvalósítása érdekében, mérlegelési és méltányossági jogkörét a jogalkotó által meghatározott szempontok figyelembevételével és az adott ügy egyedi sajátosságaira tekintettel gyakorolja.
(2) A közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni.
4. § (1) Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga.
26. § (1) Jogsegélyt akkor lehet kérni, ha a megkereső hatóság a) illetékességi területén kívül kell valamely eljárási cselekményt elvégezni, illetve azt az ügyfél jogos érdeke vagy a költségtakarékosság indokolttá teszi,
b) feladatának ellátásához olyan adat vagy ténybeli ismeret szükséges, amely a megkeresett hatóság nyilvántartásából, illetve irataiból szerezhető meg,
c) feladatának ellátásához olyan irat vagy más bizonyíték szükséges, amely a megkeresett hatóságnál (állami, önkormányzati szervnél) van, vagy onnan szerezhető meg.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott megkeresést az ügy jellegétől függően a megkereső hatósággal azonos hatáskörű illetékes szervhez, ennek hiányában az illetékes települési önkormányzat jegyzőjéhez kell intézni.
(3) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott esetben a megkeresésben meg kell jelölni az adat, irat, más bizonyíték felhasználásának célját, valamint azt, hogy a személyes adat beszerzésére törvény alapján vagy az ügyfél kérelmére és írásbeli hozzájárulásával kerül sor.
(4) A megkeresett hatóság csak akkor tagadhatja meg a megkeresésben foglaltak teljesítését, ha az jogszabályba ütközik. Amennyiben a jogsegély nyújtására más szerv jogosult, a megkeresett hatóság a megkeresést haladéktalanul, de legkésőbb a megkeresés megérkezésétől számított öt napon belül e hatósághoz továbbítja, és erről egyidejűleg tájékoztatja a megkereső hatóságot.
(5) Ha jogszabály ennél rövidebb határidőt nem állapít meg, a jogsegély iránti kérelmet az (1) bekezdés b) és c) pontjában szabályozott esetben nyolc napon belül, az (1) bekezdés a) pontjában szabályozott esetben pedig tizenöt napon belül kell teljesíteni.
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, b) a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell.
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
72/A. § (1) A gyermek elhelyezéséről a szülők döntenek. A szülők megegyezésének hiányában a bíróság a gyermeket annál a szülőnél helyezi el, akinél a kedvezőbb testi, értelmi és erkölcsi fejlődése biztosított. Ha a szülőnél történő elhelyezés a gyermek érdekét veszélyezteti, a bíróság a gyermeket másnál is elhelyezheti, feltéve, hogy ez a személy a nála történő elhelyezést maga is kéri.
(2) A gyermek elhelyezésének megváltoztatását abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság a döntését alapította, utóbb lényegesen megváltoztak, és ennek következtében az elhelyezés megváltoztatása a gyermek érdekében áll.
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(4) A kapcsolattartásról - a szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt. Ha házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülők megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. A gyámhatóság, illetőleg a házassági vagy gyermekelhelyezési perben a bíróság a felróható magatartást tanúsító szülő kapcsolattartási jogát a gyermek érdekében korlátozhatja vagy megvonhatja, illetőleg e jog gyakorlásának szünetelését rendelheti el.

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja - a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a gyermeket gondozó szülő, más személy (a továbbiakban: kapcsolattartásra kötelezett) és a kapcsolattartásra jogosult megegyeznek a) a folyamatos, valamint az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról, időtartamáról,b) a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről, módjáról,c) a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről,d) az elmaradt kapcsolattartás pótlásának rendjéről,e) a kapcsolattartás egyéb formáiról.
(2) A gyámhivatalnak és a bíróságnak az egyezség létrehozása során törekednie kell a felek és a korlátozottan cselekvőképes gyermek közötti megegyezésre. Nem lehet az egyezséget jóváhagyni, ha az ellen az ítélőképessége birtokában lévő gyermek kifejezetten tiltakozik.
(3) Az egyezséget a bíróság végzéssel jóváhagyja, a gyámhivatal határozatba foglalja és jóváhagyja, ha az megfelel a gyermek érdekének és a kapcsolattartás céljának. Az egyezség jóváhagyásával egyidejűleg a feleket tájékoztatni kell a 31-33/B. §-okban meghatározott jogkövetkezményekről, valamint arról, hogy a tanítási szünetek időpontjára, illetve tartamára az oktatási miniszternek a tanév rendjét meghatározó rendeletében foglaltak az irányadók.
(4) Egyezség hiányában a gyámhivatal, illetőleg a bíróság - a kapcsolattartás céljának megfelelően - a kapcsolattartásra jogosult és a kapcsolattartásra kötelezett méltányos érdekére, körülményeire, valamint a gyermek korára, egészségi állapotára, tanulmányi előmenetelére tekintettel a gyermek érdekében dönt.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, illetve újraszabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a Csjt. 92. §-ának (5) bekezdése szerint a bíróság hatáskörébe tartozik. A kapcsolattartásról a gyámhivatal, illetve a bíróság a gyermek korának, egészségi állapotának, életkörülményeinek, a felek személyes körülményeinek, valamint az ítélőképessége birtokában levő gyermek véleményének figyelembevételével rendelkezik.
(2) Különélő szülők kapcsolattartás iránti kérelmének elbírálása előtt tisztázni kell, hogy a gyermek melyiküknél van elhelyezve [Csjt. 72. § (2) bek.].