Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 6399/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos az apai kapcsolattartása végrehajtása ügyében kérte a segítségemet. Beadványában tájékoztatott arról, hogy a Fejér Megyei Bíróság, mint másodfokú bíróság 2. Pf. 22.583/2007/5. számú, 2008. február 26-án kelt ítéletével két kiskorú gyermekét az édesanya gondozásába helyezte, és az apai kapcsolattartást szabályozta. A panaszos elsőként az ítélet jogszerűségének vizsgálatára kért.
Tekintettel arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv) 29. § (2) bekezdésének e) pontja értelmében a bíróság nem minősül az ombudsman által vizsgálható hatóságnak a bírósági eljárás, döntés vizsgálatára nincs jogi lehetőségem.
A beadvány tartalmazta azt is, hogy az anya a kapcsolattartást folyamatosan meghiúsítja. A panaszos sérelmezte, hogy Székesfehérvár Megyei Jogú Város Gyámhivatalánál (gyámhivatal) a kapcsolattartások végrehajtására irányuló kérelmeiről döntést nem hoz.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az Obtv. 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy teljes körű feltárása érdekében a gyámhivatal vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alkotmányos jog
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)

A megállapított tényállás
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján a következő tényállás rögzíthető. A Fejér Megyei Bíróság hivatkozott számú ítéletével a panaszos 1999-ben és 2000-ben született gyermekeit az anya gondozásába helyezte. Az apa az ítélet jogerőre emelkedésétől számított hat hónapig kéthetente szombatonként a Székesfehérvári Családsegítő Központ Kapcsolatügyeletén találkozhatott velük, 2008. szeptember 1-jétől 2009. március 1-jéig kéthetente szombatonként kapcsolattartásra magával vihette őket. Ezt követően pedig kéthetente szombaton 9 órától vasárnap 18 óráig az elvitel jogával gyakorolhatja kapcsolattartási jogát. Az ítélet szabályozta a panaszos időszakos kapcsolattartását is. Az elmaradt kapcsolattartások pótlásáról a bíróság nem rendelkezett. A bíróság megítélése szerint – bár a kapcsolattartástól való merev elzárkózás rontja az anya gyermeknevelési képességeit, az egyéb körülményeket mérlegelve – a gyermekek érdekét nem szolgálná a megszokott családi légkörből való kiszakítás. A bíróság azonban nyomatékosan felhívta az anya figyelmét arra, hogy ha a kapcsolattartásra vonatkozó rendelkezéseket továbbra sem tartja be, magatartása megalapozza a gyermekelhelyezés megváltoztatását.
A panaszos a gyámhivatalnál 2008. június 18-án iktatott levelében jelezte, hogy az anya a június 14-én esedékes kapcsolattartást meghiúsította. A gyámhivatal az anyát még ezen a napon értesítette az eljárás megindításáról. A következő napon a hatóság az apát kérte, hogy kérelméhez csatolja a kapcsolattartást jogerősen szabályozó bírói ítéletet. A hiánypótlási felhívásnak a panaszos akként tett eleget, hogy az ítélet kapcsolattartásra vonatkozó részét június 23-án megküldte a hatóságnak.
A panaszos június 30-án kelt beadványában a június 28-án elmaradt kapcsolattartás végrehajtását, továbbá a gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában keresetindítást kért. Erre tekintettel az anyát a gyámhivatal idézte, és a július 23-án felvett jegyzőkönyv tanúsága szerint az anya a jogerős ítéletet április végén vette át. A kapcsolattartás helyszínéül megjelölt kapcsolatügyeletre valóban nem vitte el a gyermekeket, de ígéretet tett arra, hogy kötelezettségének a következő alkalommal eleget tesz.
A gyámhivatal a Székesfehérvári Családsegítő Központ Kapcsolatügyeletétől tájékoztatást kért a kapcsolattartás lebonyolításának módjáról, továbbá arról, hogy az apa a szabályozásnak megfelelő időpontokban megjelent-e a kapcsolatügyeleten. A kapcsolatügyelet tájékoztatása szerint az anya nem, az apa személyesen és telefonon is többször jelentkezett. A kapcsolattartási ügyelet az apa megjelenésének időpontjairól nem informálta a gyámhivatalt.
A gyámhivatal 02.Gy.21862-10/2008. számú, 2008. augusztus 8-án kelt végzésével – az anya önhibáját megállapítva – a 2008. június 14-én és 28-án elmaradt kapcsolattartás miatt elrendelte a kapcsolattartás végrehajtását, az apa keresetindításra vonatkozó kérelmét elutasította.
A végzés ellen a panaszos a gyámhivatalnál augusztus 26-án iktatott végrehajtási kifogást nyújtott be. Az anya végrehajtási kifogását a hatóság augusztus 28-án érkeztette.
A panaszos végrehajtási kifogását a gyámhivatal 02.Gy.21862-16/2008. számú, 2008. augusztus 28-án kelt végzésével elutasította. Az anya végrehajtási kifogásának elutasításra 02.Gy.21862-22/2008. számon, 2008. október 27-én került sor. Az anya a fellebbezést – aláírás nélkül – közvetlenül a Közép-dunántúli Regionális Közigazgatási (2009. január 1-jétől Államigazgatási) Hivatal Szociális és Gyámhivatalához (szociális és gyámhivatal) nyújtotta be. A másodfokú hatóság a gyámhivatalt felkérte, hogy az anyával írattassa alá a jogorvoslati kérelmet. A hiánypótlást követően a gyámhivatal 2008. november 21-én felterjesztette az iratokat a szociális és gyámhivatalhoz.
A másodfokú hatóság a 06/777-23/2008. számú, 2008. december 12-én kelt végzésével a 02.Gy.21862-10/2008. 02.Gy. számú végzést megsemmisítette, a gyámhivatalt új eljárás lefolytatására utasította. A megsemmisítést az indokolta, hogy a gyámhivatal rendelkezésére csupán az ítélet kapcsolattartás szabályozására vonatkozó része állt, amiből az ítélet jogerőre emelkedésének ideje nem volt tudható. Az ítéletrészletből az sem volt megállapítható, hogy tartalmaz-e a kapcsolattartás pótlására vonatkozó rendelkezést.
A 02.Gy.21862-22/2008. számú végzést – figyelemmel arra, hogy az alapeljárás tekintetében a másodfokú hatóság a gyámhivatalt új eljárás lefolytatására utasította – a 06/777-24/2008. számú, ugyancsak 2008. december 12-én kelt végzésével megsemmisítette. A panaszos a jogerős döntés bírósági felülvizsgálatát kérte. A Fejér Megyei Bíróság 21.Kpk.20.174/2009/8. számú, 2009. április 3-án kelt végzésével a felülvizsgálati kérelmet elutasította.
A 2008. június 14-én és 28-án elmaradt kapcsolattatás tekintetében indult új eljárás során a gyámhivatal az anyát ismételten idézte a kapcsolatügyelettől 2009. január 5-én tájékoztatást kért. Az ez év január 26-án kelt válasz szerint a panaszos 2008. június 14-én és 28-án megjelent a kapcsolatügyeleten. Az anya korábbi nyilatkozatát fenntartva a panaszos kérelmének elutasítását kérte.
A gyámhivatal 02.Gy.20159-18/2009. számú, 2009. február 20-án kelt végzésével 2008. június 14-én elmaradt kapcsolattartás végrehajtását elrendelte. Az anya a végzés ellen március 5-én végrehajtási kifogást nyújtott be. A gyámhivatal a 02.Gy.20159-30/2009. számú. 2009. március 17-én kelt végzésével a végrehajtási kifogást elutasította, azt az anya megfellebbezte. Az első fokú hatóság az iratokat 2009. április 9-én a másodfokú hatósághoz felterjesztette. Jelentésem írásba foglalásakor érdemi döntés nem született.
A hatóság ugyanezen a napon a 02.Gy.20159-19/2009. számú végzésével – figyelemmel arra, hogy a Gyer. 33. § (6) bekezdései alapján a végrehajtási intézkedés meghozatalára a végrehajtást elrendelő végzés jogerőre emelkedésétől számított 1 éven belül van lehetőség – a panaszos 2008. június 28-án elmaradt kapcsolattartás miatt végrehajtási intézkedést kérő beadványát elutasította. Tekintettel arra, hogy a végzés ellen nem nyújtottak be jogorvoslati kérelmet a döntést érdemi vizsgálatára az Obtv. 16. § (1) bekezdése értelmében nincs felhatalmazásom.
A panaszos a 2008. július 26-án elmaradt kapcsolattartás végrehajtását is kérte, augusztus elején pedig indítványozta, hogy szeptember 1-jétől kezdődően a gyámhivatal a kapcsolattartás helyszínéül változatlanul a kapcsolatügyeletet jelölje ki. A panaszos a kapcsolattartás helyszínének megváltoztatására vonatkozó kérelmét a gyámhivatal – hatásköre hiányában – a 02.Gy. 21862-11/2008. számú, 2008. augusztus 8-án kelt végzésével elutasította. A végzés ellen jogorvoslati kérelmet nem nyújtottak be.
Az augusztus 9-én esedékes kapcsolattartás sem valósult meg, a panaszos ismét végrehajtást kért. A gyermekek anyját a gyámhivatal a 2008. június 26-án és augusztus 9-én elmaradt kapcsolattartásról meghallgatta, majd a 2008. augusztus 28-án kelt, 02.Gy.21862-15/2008. számú végzésével – a Gyer. 33. § (6) bekezdése alapján elutasította. A végzés ellen jogorvoslati kérelem nem érkezett.
Az anya 2008 szeptemberének végén tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy a szeptember 6-án és 22-án esedékes kapcsolattartásra – panaszossal kötött megállapodás értelmében, a bírói ítéletben foglaltaktól eltérően – a kapcsolatügyeletre vitte a gyermekeket.
A panaszos ezt követően jelezte, hogy az anya 2008. október 4-én és 18-án nem vittel el a gyermekeket a kapcsolatügyeletre, végrehajtást, költségtérítést, az anya kulturált magatartására való kötelezését, a gyermekelhelyezés megváltoztatásának kezdeményezését kérte. A gyámhivatal 02.Gy.21862-23/2008. számú. és a 02.Gy.21862-24/2008. számú, 2008. november 3-án kelt végzéseivel a végrehajtási kérelmet, továbbá az útiköltség térítésére vonatkozó kérelmet elutasította. A panaszos végrehajtási kérelem elutasítása ellen benyújtott kifogását a hatóság 02.Gy. 21862-25/2008. számú, 2008. november 14-én kelt végzésével utasította el. A panaszos a végzést megfellebbezte, a szociális és gyámhivatal a gyámhivatalt 06/777-25/2008. december 16-án kelt végzésével új eljárásra utasította.
A gyámhivatal az új eljárást lefolytatta, a végrehajtási kérelmet pedig 02.Gy.20159-9/2009. számú, 2009. január 28-án kelt végzésével elutasította. A panaszos az útiköltség térítés iránti kérelmét elutasító végzés ellen jogorvoslati kérelmet nem nyújtott be.
A panaszos a 2008. november 15-én, 29-én, december 12-én, 26-án, január 10-én a meghiúsult kapcsolattartás végrehajtását és költségtérítést kért. A gyámhivatal meghallgatta az anyát, az anya testvérét, a panaszost és feleségét. A gyermekek egyes kapcsolattartási időpontokra eső betegségéről az orvosi igazolásokat az anya mellékelte. Az anya írásban is nyilatkozott az elmaradt kapcsolattartások okáról. A panaszos álláspontja szerint az anya nem készíti fel érzelmileg a gyermekeket a kapcsolattartásra. Az anya véleménye szerint az apa valójában nem is akar kapcsolatot tartani a gyermekeivel. Az anya a kapcsolattartások elmaradását a gyermekek betegségével, illetve az apa, fenyegető, agresszív magatartásával indokolta.
Figyelemmel arra, hogy a 2008. június 14-én elmaradt kapcsolattartás tárgyában folytatott megismételt eljárás tárgyában 2009. február 20-án született érdemi döntés, a gyámhivatal a Gyer. 33. § (5) bekezdése alapján a panaszos kérelmeit a 02.Gy.20159-20/2009., 02.Gy.20159-22/2009., 02.Gy.20159-24/2009. és 02.Gy.20159-26/2009. számú, 2009. február 20-án kelt végzéséivel elutasította. A végzések ellen végrehajtási kifogást nem nyújtottak be. A gyámhivatal az ugyanezen a napon kelt 02.Gy20.159-21/2009., 02.Gy20.159-23/2009., 02.Gy20.159-25/2009. és 02.Gy20.159-27/2009. számú végzéseivel a fenti időpontokban meghiúsított kapcsolattartások miatt az anyát a panaszos útiköltségének megtérítésére kötelezte. Az anya a végzéseket megfellebbezte. A szociális és gyámhivatal 06/133-11/2009., 06/133-12/2009, 06/133-14,/2009. és 06/133-14/2009. számú, 2009. április 14-én kelt végzéseivel az anyát költségviselésre kötelezte, de annak összegét megváltoztatta. 
A 2009. január 24-én, március 7-én, március 21-én, április 4-én április 10-én az és április 18-án elmaradt folyamatos, illetve időszakos elmaradt kapcsolattartás tárgyában jelentésem írásba foglalásakor az eljárás folyamatban volt.

A vizsgálat megállapításai
1. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Tekintettel arra, hogy a gyámhivatal az Obtv. 29. § (1) a) pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így eljárásának vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján egyértelműen ombudsmani hatáskörbe tartozik.

2. Az érintett alkotmányos jog tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. 
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatban a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. A döntés szerint az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 1. § (2) bekezdése alapelvi szinten rögzíti, hogy a közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni. A Ket. 4. § (1) szerint az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez való jog.
Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog lényegéről kialakított álláspontját elvi jelentőséggel a 6/1998. (III. 11.) AB határozatban foglalta össze. Eszerint a tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság eljárásában azonban csupán a tisztességes eljárás megkövetelte általános ismérvek megállapítására van lehetőség. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. (6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat)

3. Az ügy érdeme tekintetében
A Gyer. 33. § (1) bekezdése szerint a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat végrehajtása iránti eljárás megindításának a kapcsolattartás pótlására, ennek hiányában a kapcsolattartásra – a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban – előírt határidő elteltétől, illetve a (2) bekezdés szerinti veszélyeztető magatartás tudomásra jutásától számított 30 napon belül van helye. A (2) bekezdésben foglaltak alapján  a gyermek fejlődését a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett akkor veszélyezteti, ha a kapcsolattartást rendező egyezségben, illetve a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban foglaltaknak önhibájából ismételten nem, vagy nem megfelelően tesz eleget, és ezáltal nem biztosítja a zavartalan kapcsolattartást.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal a 2008. június 14-én, továbbá 28-án elmaradt kapcsolattartás tárgyában a végrehajtásai eljárást a vonatkozó jogszabálynak megfelelően, a rendelkezésére álló határidő csekély mértékű túllépésével megindította. Megállapítható az is, hogy a panaszos végrehajtási kifogásáról a gyámhivatal a Ket 152. § (2) bekezdésében foglalt határidőben döntött. Az anya végrehajtási kifogásának elutasítására azonban csak a kifogás benyújtását követő két hónap múlva került sor.
Megállapítottam azt is, hogy az új eljárás lefolytatásakor a gyámhivatal az információk pontosítása végett ismételten meghallgatta az anyát és tájékoztatást kért a kapcsolatügyelettől az apa kérdéses napon való megjelenéséről, beszerezte az ítéletet. A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján a döntés meghozatalához ez év január végén minden információ a birtokában volt, az érdemi döntésre azonban csak február 20-án került sor.
Megállapítottam, hogy a 2008. június 18-án indult végrehajtási eljárás jelentésem írásban foglalásakor jogerősen még nem zárult le. Álláspontom szerint az eljárás elhúzódását azonban csak részben okozzák az első fokú hatóság késedelmes eljárási cselekményei, döntései, az a szülők együttműködési készségének hiányára, egymásnak ellentmondó állításaira szintén visszavezethető. Tény, hogy gyermekek apai kapcsolattartása nem biztosított.
A Csjt. 92. § (6) bekezdése alapján a kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik. A gyámhivatal kötelezettsége a jogerős bírói ítéletben, vagy hatósági határozatban meghatározott kapcsolattartás végrehajtása, attól nem térhet el. A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a szülők a 2008 októberében esedékes kapcsolattartásokról abban állapodtak meg, hogy arra továbbra is a kapcsolatügyeleten kerül sor. Az ítélet szerint azonban a panaszos ekkor kapcsolattartási jogát már nem a kapcsolatügyeleten, hanem a gyermekek lakóhelyükről való elvitel jogával gyakorolhatta.
Előzőekre figyelemmel a panaszos 2008. október 4-én és 18-án elmaradt kapcsolattartás végrehajtása tárgyában benyújtott kérelemének elbírálása jogszerűen, a vonatkozó jogszabálynak megfelelően történt. Mindazonáltal azonban megállapítható, hogy az ügy egészében a gyámhivatal, elhúzódó eljárása, az érdemi döntés hiánya visszásságot okoz a jogbiztonsághoz való alapjogból levezethető tisztességes eljáráshoz való jog tekintetében. 
Meg kell azonban jegyeznem, hogy a rendelkezésemre álló információk, dokumentumok, határozatok, továbbá panaszos előadása alapján nem zárható ki a kapcsolattartások meghiúsítása tekintetében az anya önhibája.  

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Székesfehérvár Megyei Jogú Város Gyámhivatala vezetőjénél – annak garanciális jelentőségére tekintettel – kezdeményezem, hogy a jövőben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. 33. § (1) és 152. § (2) bekezdéseiben előírt ügyintézési határidő betartására.
A Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási hivatal vezetőjét felkérem, hogy a gyámhivatal 02.Gy.20159-30/2009. számú végzésével kapcsolatban benyújtott fellebbezéséről érdemben döntsön. Az első fokon eljáró gyámhivatal vezetőjét felkérem, hogy – a másodfokú döntés kézhezvételét követően a folyamatban lévő eljárásokról – a Gyer. 33. § (5) bekezdésében foglaltaknak megfelelően, a gyermekek mindenekfelett álló érdekeinek figyelembe vételével hozzon döntést. 
Végül – hangsúlyozva, hogy a hatáskörömet szabályozó törvény vizsgálati lehetőségemet a hatóságokra, illetőleg az államigazgatási jogkörben eljáró egyéb szervekre korlátozza, intézkedési lehetőségem magánszemélyekkel szemben akkor sincs, ha a rendelkezésemre álló adatok alapján a gyermek alapvető jogainak érvényesülését magánszemély sérti, illetőleg azok érvényesülését gátolja, ugyanakkor figyelemmel arra, hogy a gyermekvédelmi törvény a gyermek alkotmányos jogainak védelmére kötelez – elengedhetetlennek tartom a szülők figyelmét felhívni az alábbiakra.
A Gyermekjogi Egyezmény és a és a Csjt. egyaránt rögzíti a gyermek jogát a különélő szülőjével való közvetlen és személyes érintkezéshez. A családjogi törvény a különélő szülőt nem csupán jogosítja, de kötelezi is a gyermekével való kapcsolattartásra. A gyermeket gondozó szülőt pedig kötelezi a zavartalan kapcsolattartás biztosítására. A Legfelsőbb Bíróság elvi éllel mutatott rá, [ 17. számú Irányelv a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokról] hogy a házasság felbontásával nem szűnik meg a szülők közös felelőssége a gyermek sorsáért. A házasság felbontása ennélfogva nem járhat azzal a következménnyel, hogy szüleinek egyikét a gyermek elveszítse. Mind a szülőnek, mind a gyermeknek törekednie kell a szülő-gyermeki kapcsolat fenntartására, mert a gyermek érdekében az áll, ha továbbra is maga mellett tudja mindkét szülőjét. A gyermeknek az egyik szülőnél történt elhelyezése nem érinti a másik szülőnek azt a jogát és kötelességét, hogy a gyermeket rendszeresen látogassa, szeretetét kinyilvánítsa, a gyermekével való meghitt viszonyt fenntartsa. 
Álláspontom szerint a kapcsolattartás a különélő szülők közötti kommunikáció, a gyermek érdekében való közös gondolkodás, együttműködés nélkül nem lehetséges. A gyermekkel életvitelszerűen együtt élő szülőt fokozott felelősség terheli a tekintetben, hogy a gyermek ne idegenedjen el másik szülőjétől. A különélő szülő felelőssége pedig, hogy a kapcsolattartás jogát a gyermek fejlődését elősegítve gyakorolja. A gyermek fejlődése szempontjából kiemelkedő jelentőségű, hogy mindkét szülőjével megfelelő kapcsolatban legyen, ennek hiánya, illetőleg a kapcsolattartási konfliktusok miatt folyamatos – olykor éveken át tartó – hatósági, bírósági eljárások akár az egész életére kiható mély lelki válságot okozhat, Mindez egyaránt érintheti a gyermek lelki egészségét, erkölcsi fejlődését a szociális készségeinek kialakulását. Végül fel szeretném hívni a figyelmüket, hogy az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében foglalt, a gyermek gondoskodáshoz és védelemhez való jogának biztosítása elsődlegesen a szülők kötelezettsége. Álláspontom szerint a felhívott alapjog érvényesülése szempontjából a szülők együtt/vagy különélése nem bír jelentőséggel, a családi élethez fűződő jog érvényesülését a szülők párkapcsolata megszűnését követően a szülő és a gyermek számára egyaránt biztosítani kell, melyért a kapcsolattartásra jogosult és kötelezett szülő egyaránt felelős.

Budapest, 2009. május 14.

Prof. Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
9. cikk 3. Az Egyezményben részes államok tiszteletben tartják a mindkét szülőjétől vagy ezek egyikétől külön élő gyermeknek azt a jogát, hogy személyes kapcsolatot és közvetlen érintkezést tarthasson fenn mindkét szülőjével, kivéve, ha ez a gyermek mindenek felett álló érdekeivel ellenkezik.

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.)
11. § (1) A gyermeki jogok védelme minden olyan természetes és jogi személy kötelessége, aki a gyermek nevelésével, oktatásával, ellátásával, ügyeinek intézésével foglalkozik.
(2) A gyermek alkotmányos jogainak védelmét az országgyűlési biztos (a továbbiakban: biztos) a maga sajátos eszközeivel segíti, és ennek során
a) a biztos feladata, hogy a gyermek alkotmányos jogait érintő - tudomására jutott - visszaéléseket kivizsgálja, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen,
b) a biztos az a) pontban megnevezett intézkedéseiről évente beszámol az Országgyűlésnek.
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
1. § (1) A közigazgatási hatóság az eljárása során köteles megtartani és másokkal is megtartatni a jogszabályok rendelkezéseit. Hatáskörét a jogszabályokban előírt célok megvalósítása érdekében, mérlegelési és méltányossági jogkörét a jogalkotó által meghatározott szempontok figyelembevételével és az adott ügy egyedi sajátosságaira tekintettel gyakorolja.
(2) A közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni.
4. § (1) Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga.
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, …b) a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell.
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
98. § (1) Az ügyfél az elsőfokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezési jog nincs meghatározott jogcímhez kötve, fellebbezni bármely okból lehet, amelyre tekintettel az érintett a döntést sérelmesnek tartja.
(3) Az eljárást felfüggesztő, az eljárást megszüntető, a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül elutasító, az eljárási bírságot kiszabó, valamint a költség összegének megállapítása és a költségviselés tárgyában hozott elsőfokú végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye.
99. § (1) A fellebbezést - ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik - a döntés közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.
102. § (1) A fellebbezést annál a hatóságnál kell előterjeszteni, amely a megtámadott döntést hozta. Elkésettség okán a fellebbezés nem utasítható el, ha az ügyfél a fellebbezési határidőben a fellebbezést az elbírálására jogosult hatóságnál terjeszti elő.
(2) A fellebbezésben új tények és bizonyítékok is felhozhatók.
(3) A fellebbezést az ügy összes iratával a fellebbezési határidő leteltétől számított nyolc napon belül fel kell terjeszteni a fellebbezés elbírálására jogosult szervhez, kivéve, ha a hatóság a megtámadott döntést a fellebbezésben foglaltaknak megfelelően kijavítja, kiegészíti, módosítja vagy visszavonja. A felterjesztés során az első fokon eljáró hatóság a fellebbezésről kialakított álláspontjáról is nyilatkozhat.
140. § (1) Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban együtt: meghatározott cselekmény) irányul, a teljesítés elmaradása esetén a végrehajtást foganatosító szerv
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti,
b) feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze vagy mással elvégeztesse,
c) a jogosult kérelmére a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti,
d) ha a teljesítés elmaradása a kötelezettnek felróható, a kötelezettel szemben eljárási bírságot szabhat ki,
e) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt.
(2) A végrehajtást foganatosító szerv az (1) bekezdés a) és b) pontja esetében a kötelezettet a teljesítéssel előreláthatóan felmerülő költség előlegezésére kötelezi, vagy ha ez nem vezet eredményre, a költséget megelőlegezi.
152. § (1) Ha a végrehajtási eljárásban hozott végzés ellen nincs helye fellebbezésnek, a közléstől számított nyolc napon belül a kötelezett, a jogosult, továbbá az, akinek jogát vagy jogos érdekét a végrehajtás sérti, a végrehajtást foganatosító szerv törvénysértő intézkedése ellen vagy az intézkedés elmulasztása esetén végrehajtási kifogást terjeszthet elő. Ha e törvény másként nem rendelkezik, a végrehajtási kifogásnak nincs halasztó hatálya.
(2) A végrehajtási kifogásról - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a végrehajtást foganatosító szerv azonnal, de legkésőbb öt napon belül végzéssel dönt. E végzés ellen fellebbezésnek van helye.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
33. § (1) A kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat végrehajtása iránti eljárás megindításának
a) a kapcsolattartás pótlására, ennek hiányában a kapcsolattartásra - a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban - előírt határidő elteltétől, illetve
b) a (2) bekezdés szerinti veszélyeztető magatartás tudomásra jutásától számított 30 napon belül van helye.
(2) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartást rendező egyezségben, illetve a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban foglaltaknak önhibájából ismételten nem, vagy nem megfelelően tesz eleget, és ezáltal nem biztosítja a zavartalan kapcsolattartást.
(3) Ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartás végrehajtása iránti kérelmét visszavonja, ugyanannak az elmaradt kapcsolattartásnak a végrehajtására nem indíthat újabb eljárást.
(4) Ha a gyámhivatal az (1)-(2) bekezdésben foglaltak vizsgálata során megállapítja az önhiba fennállását, a végrehajtás iránti kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel elrendeli a végrehajtást. A végrehajtást elrendelő végzésben a mulasztó felet
a) felhívja, hogy a végzés kézhezvételét követően esedékes kapcsolattartásnak a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat szerinti időpontban és módon tegyen eleget, illetve hagyjon fel a gyermeknek a másik fél ellen történő nevelésével,
b) figyelmezteti az a) pont szerinti kötelezettség önhibából történő nem teljesítésének jogkövetkezményeire,
c) kötelezi a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségek viselésére.
(5) Ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzésben foglalt kötelezettségének nem tesz eleget, a Ket. 140. § (1) bekezdésében foglaltakon túl a gyámhivatal kérelemre, a kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel
a) a gyermekjóléti központ kapcsolatügyeletének, illetve a gyermekjóléti szolgálatnak a közreműködését vagy a védelembe vétel elrendelését kezdeményezheti, ha a kapcsolattartás gyakorlása konfliktusokkal jár, folyamatosan akadályokba ütközik, illetve a felek között kommunikációs zavarok állnak fenn,
b) a gyermekvédelmi közvetítői (mediációs) eljárás igénybevételét kezdeményezheti azzal, hogy amennyiben a felek bejelentik a gyermekvédelmi közvetítői eljárás igénybevételére vonatkozó szándékukat, a 30/A. § (2) bekezdése alapján felfüggeszti a végrehajtási eljárást.
(6) Az (5) bekezdésben foglalt intézkedések meghozatalára a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzés jogerőre emelkedésétől számított 1 éven belül van lehetőség.
(7) Ha a kapcsolattartásra kötelezett a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a kapcsolattartásra jogosult ellen neveli és a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatnak a (4)-(5) bekezdés szerinti végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a gyámhivatal
a) a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránt pert indíthat, feltéve, hogy az elhelyezés megváltoztatása a kiskorú gyermek érdekében áll,
b) feljelentést tesz a Gyszr. 8. §-a (2) bekezdésének a) pontja alapján a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 195. §-ának (4) bekezdése szerinti kiskorú veszélyeztetése miatt.
(8) Az eljárási költség viseléséről és az eljárási bírságról külön végzésben kell rendelkezni, amely ellen fellebbezésnek van helye. A végrehajtási eljárásban hozott más végzés ellen fellebbezésnek nincs helye, az ellen a Ket. szabályai szerint végrehajtási kifogás terjeszthető elő.