Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5710/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszos apa gyermekével való kapcsolattartása ügyében kérte a segítségemet. A panaszos tájékoztatott arról, hogy Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalánál (gyámhivatal) 2007. évtől kezdődően többször jelezte, hogy az anya nem teszi lehetővé a gyermekével való kapcsolattartást. A panaszos sérelmezte, hogy a gyámhivatal az anyával 2008. január 14-én felvett jegyzőkönyv megküldésén kívül más eljárási cselekményt nem végzett, leveleire a beadvány hivatalomnál való iktatásáig (2008. november 3.) nem is válaszolt. A panaszos kifogásolta azt is, hogy a hatóság nem győződött meg az anya hivatkozott jegyzőkönyvbe foglalt azon nyilatkozata valóságtartalmáról, mi szerint a Szegedi Városi Bíróság döntött a gyermek elhelyezéséről. 
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy teljes körű feltárása érdekében a gyámhivatal vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alkotmányos jog
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
(A vizsgálatban alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.)

A megállapított tényállás
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján a következő tényállás rögzíthető. A panaszos a gyámhivatalnál 2007. május 14-én kelt levelében tájékoztatta a hatóságot arról, hogy 2004 októberében született gyermekével való találkozást a gyermek anyja 2006 októberétől nem teszi lehetővé, a gyermeknek küldött csomag-és pénzküldeményeit nem veszi át, leveleire nem válaszol. A panaszos – hangsúlyozva, hogy hatósági intézkedést nem kér – a gyámhivatalt az anyának írt levele továbbítására kérte.
A gyámhivatal május 25-én kelt válaszában az anyának írt levél visszaküldésével egyidejűleg informálta a panaszos arról, hogy a szülők közötti közvetítés nem tartozik a hatáskörébe. A panaszos tájékoztatást kapott a hatósági eljárás megindításának lehetőségéről, az azzal kapcsolatos teendőekről is.
A panaszos június 6-án kelt levelében az anyával való kapcsolatfelvétel nehézségeiről számolt be, előadta azt is, hogy a gyermek anyja tájékoztatta őt a bíróság gyermekelhelyezéssel kapcsolatos döntéséről. A panaszos a Szegedi Városi Bírósággal folytatott levelezését követően bizonyosnak vélte, hogy ilyen per nem volt folyamatban.
A panaszos kapcsolattartás szabályozására irányuló kérelmet 2007. november 15-én nyújtott be.
A gyámhivatal 2007. november 21-én kelt, 01/49.345-2/2007. számra iktatott válaszlevelében tájékoztatta a panaszost a kapcsolattartás Gyer-ben meghatározott céljáról, idejéről, módjáról és a Ket 37. § (2) bekezdése alapján hiánypótlásra szólította fel. A hatóság a panaszost kérte a kapcsolattartás idejére, helyére és gyakoriságára vonatkozó javaslatai megtételére, egyúttal tájékoztatta a hiánypótlás elmulasztásának jogkövetkezményeiről is.
A gyámhivatal 01/49/345-2/2007. számú, 2007. december 18-án kelt végzésével – figyelemmel arra, hogy a hiánypótlásra nyitva álló határidő 2007. december 12-én lejárt – az eljárást megszüntette.
A gyámhivatal az eljárás megszüntetésének napján iktatta azt a levelet, melyben a panaszos kérte, hogy a kapcsolattartás helyét és idejét a gyermek érdekeinek figyelembe vételével az édesanya határozza meg. A panaszos ragaszkodott ahhoz, hogy a kapcsolattartásokra a gyermek féltestvéreit is magával vigye.
A kapcsolattartás szabályozása tárgyában a gyámhivatal az eljárást 2007. december 18-án megindította, arról az anyát értesítette és idézte.
A 2008. január 14-ei jegyzőkönyvi meghallgatásakor az anya bemutatta a Szegedi Városi Bíróság 9.P.20.128/2005/4. számú, 2005. április 28-án jogerőre emelkedett ítéletét, mely a gyermekeket az anya gondozásába helyezte. Az ítélet az apai kapcsolattartásról nem rendelkezett.  A gyermek anyja nyilatkozott arról, hogy a kapcsolattartást – az apával való egyeztetés, előzetes megbeszélés alapján – az apa részére, saját otthonában kívánja biztosítani Az anya nyilatkozott arról is, hogy a panaszos más kapcsolatából származó gyermekeit nem kívánta vendégül látni. A jegyzőkönyv felvételekor az anya jelezte, hogy azt írásban kívánja kiegészíteni. Az anya telefonon majd, február 6-án írásban is tájékoztatta az ügyintézőt arról, hogy a kiegészítéstől eltekint.
A gyámhivatal 2008. február 19-én postázta a panaszosnak az anyával felvett jegyzőkönyvet és kérte, hogy 8 napon belül nyilatkozzon az eljárás megszüntetésére, vagy folytatására vonatkozóan.
A panaszos a gyámhivatalnál 2008. március 7-én iktatott válaszában az anyával való „szembesítését” kérte, tanúmeghallgatásokat indítványozott, ismét tájékoztatta a hatóságot arról, hogy nincs tudomása a gyermekelhelyezés tárgyában hozott ítéletről.
A gyámhivatal 2008. július 11-én iktatta a panaszos következő levelét, melyben tájékoztatást kért arról, hogy a kapcsolattartás szabályozása tárgyában benyújtott kérelmével összefüggő bizonyítási lehetőséggel, mikor és milyen formában élhet.
A gyámhivatalhoz 2008. szeptember 28-án érkezett a panaszos következő beadványa, amelyben közölte, hogy számára a kapcsolattartásra bármely időpont elfogadható. Az panaszos a hatóság mielőbbi döntését kérte. 
November 18-án a panaszos arról tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy tudomása szerint az anya tartós letelepedési szándékkal külföldre távozott gyermekével, kérte a gyermek Magyar Köztársaság területére való visszahozása iránti eljárás megindítását, a kapcsolattartás szabályozását.
Ezt követően a gyámhivatal az okmányirodától adatszolgáltatást kért az anya lakóhelyéről, továbbá arról, hogy három hónapnál hosszabb ideig tartó külföldi tartózkodására, vagy letelepedésére vonatkozóan tett-e bejelentést. Az okmányiroda válasza szerint ilyen jellegű bejelentést az anya nem tett. A panaszos beadványát a gyámhivatal megküldte a jogellenesen külföldre vitt gyermekek vissza hozatala ügyében eljárásra hatáskörrel rendelkező Igazságügyi és Rendészeti Minisztériumnak. Az ügyintéző kiment az anya lakcímére is, ahol a szomszédok megerősítették anya és gyermeke angliai tartózkodását. Az ügyintéző az anya nagykorú gyermekétől írásban kért tájékoztatást édesanyja várható visszatéréséről. Végül a Szegedi Városi Bíróságtól bekérte a gyermekelhelyezésről döntő jogerős ítélet másolatát.
A gyámhivatal hivatalomnak 2008. december 10-én kelt adatszolgáltatásakor az eljárás folyamatban volt.

A vizsgálat megállapításai 
1. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára feladat- és hatáskört, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Tekintettel arra, hogy a gyámhivatal az Obtv. 29. § (1) a) pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így eljárásának vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján egyértelműen ombudsmani hatáskörbe tartozik. 
2. Az érintett alkotmányos jog tekintetében
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam (…) kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. (9/1992. (I. 30.) AB határozat)
Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. (75/1995. (XI. 21.) AB határozat)
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatban a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. A döntés szerint az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket.
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 1. § (2) bekezdése alapelvi szinten rögzíti, hogy a közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni. A Ket. 4. § (1) szerint az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez való jog.
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog (315/E/2003. AB határozat).
Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog lényegéről kialakított álláspontját elvi jelentőséggel a 6/1998. (III. 11.) AB határozatban foglalta össze. Eszerint a tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság eljárásában azonban csupán a tisztességes eljárás megkövetelte általános ismérvek megállapítására van lehetőség. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. (6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat)

3. Az ügy érdeme tekintetében
A Ket. 15. § (1) bekezdése alapján ügyfélnek az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet minősül akinek (amelynek) jogát, jogos érdekét vagy jogi helyzetét az ügy érinti, akit (amelyet) hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire (amelyre) nézve – tulajdonát, jogait és vagyontárgyait is ideértve - a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz.
 Megállapítottam, hogy a panaszos által 2007 májusában jelzett probléma, továbbá az anyának címzett levélküldemény továbbítására vonatkozó kérelem – figyelemmel arra is, hogy a panaszos hatósági intézkedést nem kért – nem volt hatósági ügy. Ebből következően a gyámhivatal – hatásköre hiányáról való – tájékoztatása a vonatkozó jogszabálynak megfelelt, alapvető joggal összefüggő visszásságot nem keletkeztetett. Álláspontom szerint – tekintettel arra, hogy a panaszos által jelzett konfliktus kezelésére a gyermekjóléti szolgálat kompetens –a gyámhivataltól elvárható, hogy hatásköre hiányában is tájékoztatást adjon a szolgáltatás igénybevételének lehetőségéről. (OBH 3640/2008.)
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal hiánypótlásra való felszólítása a Ket. 37. § (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelően történt, az eljárás megszüntetésére pedig a hivatkozott törvény 31. § (2) bekezdésé adott lehetőséget. 
A rendelkezésemre álló dokumentumok alapján megállapítottam azt is, hogy a panaszos késedelmesen benyújtott hiánypótlását a gyámhivatal az eljárás megindítására vonatkozó kérelemnek tekintette. A hatóság a Ket. vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően az eljárás megindításáról a gyermek anyját értesítette, őt meghallgatta. Az anyával felvett jegyzőkönyvet azonban a hatóság csak annak felvételét követő egy hónap múlva küldte meg. Álláspontom szerint a késedelem nem magyarázható azzal, hogy az anya a jegyzőkönyv felvételekor annak kiegészítésére tett ígéretet.
A Gyer. 29. § (1) bekezdése szerint a kapcsolattartás szabályozása – kivéve, ha a gyermek és a szülő kapcsolattartásának megállapítása Csjt. 92. §-ának (5) bekezdése szerint a bíróság hatáskörébe tartozik – a gyámhivatal feladata. A kapcsolattartásról a hatóságnak a gyermek korának, egészségi állapotának, életkörülményeinek, a felek személyes körülményeinek, valamint az ítélőképessége birtokában levő gyermek véleményének figyelembevételével kell rendelkeznie. A Gyer. 29. § (2) bekezdésének értelmében a különélő szülők kapcsolattartás iránti kérelmének elbírálása előtt tisztázni kell, hogy a gyermek melyiküknél van elhelyezve. Megállapítottam, hogy ezen kötelezettségének a gyámhivatal – bár a panaszos és az anya gyermekelhelyezéssel kapcsolatos állítása egymásnak ellentmondó volt – csak az eljárás megindulását követő közel egy év múlva tett eleget.
A Gyer. 30. § (1) bekezdése alapján a gyámhivatal a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával – tárgyalás megtartásával – rendezi. A tárgyalás során nyílik lehetőség arra, hogy a kapcsolattartásra kötelezett és a kapcsolattartásra jogosult megegyezzen a kapcsolattartás gyakoriságáról, időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről, módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásának rendjéről, a kapcsolattartás egyéb formáiról. A hivatkozott szabályozásra, továbbá a panaszos és az anya nyilatkozatára figyelemmel az apa ismételt felszólítása a kapcsolattartás helyének, idejének, módjának konkretizálásra álláspontom szerint indokolatlan volt.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal – az anyával készült jegyzőkönyv felvételén túl – a Gyer-ben meghatározott eljárási cselekményeket elmulasztotta, az üggyel érdemben csak az anya külföldre távozásáról való értesülése után foglakozott
Mindezekre figyelemmel megállapítottam, hogy a tárgyalás mellőzése, az eljárási cselekmények elodázása és az érdemi döntés hiánya a jogbiztonsághoz való alapjoggal összefüggésben visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való jog tekintetében.
(Az OBH 2870/2008. számú jelentésemben az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatal vezetőjénél – annak garanciális jelentőségére tekintettel – kezdeményeztem, hogy a jövőben és a folyamatban lévő ügyben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. 33. § (1) bekezdésében előírt ügyintézési határidő betartására.)

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Szeged Megyei Jogú Város Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. és a Gyer. eljárási szabályainak betartására. Tekintettel az OBH 2870/2008. számú jelentésemben megfogalmazott kezdeményezésemre a gyámhivatal vezetőjének figyelmét ismételten, és nyomatékosan felhívom az eljárási törvényben előírt ügyintézési határidő betartásának garanciális jelentőségére.

Budapest, 2009. február 12.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
17. § (1) Az országgyűlési biztos a hozzá benyújtott beadványt - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - köteles megvizsgálni. A célszerűnek tartott intézkedést - e törvény keretei között - maga választja meg.
(4) Ha az ügyben jogerős közigazgatási határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
1. § (1) A közigazgatási hatóság az eljárása során köteles megtartani és másokkal is megtartatni a jogszabályok rendelkezéseit. Hatáskörét a jogszabályokban előírt célok megvalósítása érdekében, mérlegelési és méltányossági jogkörét a jogalkotó által meghatározott szempontok figyelembevételével és az adott ügy egyedi sajátosságaira tekintettel gyakorolja.
(2) A közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni.
4. § (1) Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga.
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, az eljárás megindításáról
b) a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől
számított öt napon belül értesíteni kell.
31. § (2) A hatóság az eljárást végzéssel megszüntetheti, ha az ügyfél a kérelmére indult eljárásban a hiánypótlásra való felhívásnak nem tett eleget, és az erre megállapított határidő meghosszabbítását sem kérte, illetve nyilatkozattételének elmaradása megakadályozta a tényállás tisztázását.
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(3) Az ügyintézési határidőbe nem számít be: c) a hiánypótlásra, illetve a tényállás tisztázásához szükséges adatok közlésére irányuló felhívástól az annak teljesítéséig terjedő idő,
37. § (1) Az eljáró hatóság a kérelem megérkezését követően haladéktalanul ellenőrzi, hogy a kérelem megfelel-e a 35. § (1) és (2), továbbá a 36. § (1) és (3) bekezdésében foglalt követelményeknek.
(2) Ha az ügyfél a kérelmet hiányosan nyújtotta be, az eljáró hatóság a kérelem beérkezésétől számított nyolc napon belül - megfelelő határidő megjelölése és a mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetés mellett - hiánypótlásra hívja fel.
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(4) A kapcsolattartásról - a szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt. Ha házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülők megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. A gyámhatóság, illetőleg a házassági vagy gyermekelhelyezési perben a bíróság a felróható magatartást tanúsító szülő kapcsolattartási jogát a gyermek érdekében korlátozhatja vagy megvonhatja, illetőleg e jog gyakorlásának szünetelését rendelheti el.
(5) Ha a kapcsolattartás kérdésében a bíróság döntött, ennek megváltoztatását a határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül csak a bíróságnál lehet kérni.
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja - a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, illetve újraszabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a Csjt. 92. §-ának (5) bekezdése szerint a bíróság hatáskörébe tartozik. A kapcsolattartásról a gyámhivatal, illetve a bíróság a gyermek korának, egészségi állapotának, életkörülményeinek, a felek személyes körülményeinek, valamint az ítélőképessége birtokában levő gyermek véleményének figyelembevételével rendelkezik.
(2) Különélő szülők kapcsolattartás iránti kérelmének elbírálása előtt tisztázni kell, hogy a gyermek melyiküknél van elhelyezve [Csjt. 72. § (2) bek.].
(3) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság - kérelemre - elsősorban akkor jogosítja fel a gyermek szülői felügyeleti jogától megfosztott szülőjét a kapcsolattartásra, ha a gyermek érzelmi fejlődését a szülőtől való teljes elszakadása veszélyeztetné.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a gyermeket gondozó szülő, más személy (a továbbiakban: kapcsolattartásra kötelezett) és a kapcsolattartásra jogosult megegyezneka) a folyamatos, valamint az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról, időtartamáról,b) a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről, módjáról,c) a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről,d) az elmaradt kapcsolattartás pótlásának rendjéről,e) a kapcsolattartás egyéb formáiról.
(2) A gyámhivatalnak és a bíróságnak az egyezség létrehozása során törekednie kell a felek és a korlátozottan cselekvőképes gyermek közötti megegyezésre. Nem lehet az egyezséget jóváhagyni, ha az ellen az ítélőképessége birtokában lévő gyermek kifejezetten tiltakozik.
(3) Az egyezséget a bíróság végzéssel jóváhagyja, a gyámhivatal határozatba foglalja és jóváhagyja, ha az megfelel a gyermek érdekének és a kapcsolattartás céljának. Az egyezség jóváhagyásával egyidejűleg a feleket tájékoztatni kell a 31-33/B. §-okban meghatározott jogkövetkezményekről, valamint arról, hogy a tanítási szünetek időpontjára, illetve tartamára az oktatási miniszternek a tanév rendjét meghatározó rendeletében foglaltak az irányadók.
(4) Egyezség hiányában a gyámhivatal, illetőleg a bíróság - a kapcsolattartás céljának megfelelően - a kapcsolattartásra jogosult és a kapcsolattartásra kötelezett méltányos érdekére, körülményeire, valamint a gyermek korára, egészségi állapotára, tanulmányi előmenetelére tekintettel a gyermek érdekében dönt.