Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5140/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Bassola Eszter
Az eljárás megindulása
A Hivatalomhoz érkezett beadvány előterjesztője a Centrum Parkoló Rendszer Kft. (továbbiakban: parkolási társaság) eljárását sérelmezte. 
A beadvány szerint a panaszos 2007. május 17-én fizetési felszólítást kapott a parkolási társaságtól, amelyben 2000. november 6-tól, 2003. szeptember 22-ig terjedő időszakban tizenkét esetben történt szabálytalan parkolás miatt összesen 79.465 Ft parkolási díj és pótdíj megfizetésére kötelezte. A parkolási eseményt a parkolási társaság fényképfelvételekkel nem tudta bizonyítani. 
Tekintettel arra, hogy a beadványban foglaltak felvetették a jogállamiság elve és a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való joggal (Alkotmány 2. § (1) bekezdés) összefüggő visszásság, vagy annak közvetlen veszélye gyanúját, vizsgálatot rendeltem el. 
Ezzel egyidejűleg megkerestem a parkolási társaság ügyvezetőjét és az ügyben tájékoztatást, illetve vizsgálat tartását kértem. A parkolási társaság vezetőjének tájékoztatását követően a parkolási társaság megbízásából eljáró követeléskezelő (továbbiakban: követeléskezelő) vezetőjét kerestem meg.

A megállapított tényállás
A panaszos – aki a szóban forgó gépjármű tartós használója, nem pedig tulajdonosa – 2007. június 4-én kelt levelében válaszolt a parkolási társaságnak, melyben a követelést nem ismerte el, hanem a 2006. évi CX. törvény Országgyűlés által történt elfogadására hivatkozott, amely 2006. december 22-i hatállyal módosította a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (Kkt.) egyes rendelkezéseit. A panaszos a levelére választ nem kapott, hanem a parkolási társaság megbízásából eljáró behajtó társaság 2008. szeptember 10-én kelt levelében – amellett, hogy nem reagált a panaszos által küldött levélben előadottakra – részletfizetést ajánlott fel a részére.
A panaszos sérelmezte, hogy a parkolási társaság olyan időpontra vonatkozóan küldött fizetési felszólítást, amely a vonatkozó jogszabályi változások következtében elévült követeléssé vált, valamint, hogy a parkolási társaság fényképfelvételekkel nem tudta bizonyítani követelése jogosságát. Ugyancsak sérelmezte, hogy részletfizetést ajánlottak fel a részére anélkül, hogy a levelére érdemben válaszoltak volna.
Budapest főváros közigazgatási területén a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról szóló 24/2009. (V. 11.) Főv. Kgy. rendelet (továbbiakban: rendelet) 47. § (2) bekezdése szerint a várakozási övezetekben díjfizetés nélkül várakozó gépjármű üzemben tartójának a (3) bekezdésben meghatározott türelmi idő letelte után várakozási díjkülönbözetet és pótdíjat kell fizetnie. A rendelet 2. § j) pontja szerint az üzembentartó a jármű tulajdonosa, illetve akit a jármű jogszerű üzemeltetésére szerződés vagy más hitelt érdemlően igazolt jogcím alapján a hatósági nyilvántartásba bejegyeztek.
A parkolási társaság vezetőjétől, valamint a követeléskezelő vezetőjétől az értesítés, valamint az engedményezés körülményeiről való általános jellegű tájékoztatáson kívül többek között a következő kérdésekben vártam választ: 
– Mi indokolja a parkolási társaság vagy az annak megbízásából eljáró behajtási társaság azon eljárását, hogy az idézett jogszabályi rendelkezések ellenére elmaradt parkolási díj és pótdíj megfizetéséről szóló fizetési felszólítást küld a panaszosnak?
– Mi indokolja a parkolási társaság azon eljárását, hogy a panaszos által előadottak ellenére, azt figyelmen kívül hagyva a behajtási társaság részletfizetési kedvezményről tájékoztató levelet küldött a panaszosnak?

A parkolási társaság vezetője az ügy kivizsgálását követően arról tájékoztatott, hogy a személyes adatok igénylése a közúti közlekedési nyilvántartásból történik, melyen keresztül kapott adatok alapján került sor a felszólító levél kiküldésére. A nyilvántartásban a tulajdonos neve szerepelt, a vonatkozó jogszabályi háttér szerint pedig ezért nem a panaszos részére került sor a felszólító levelek kiküldésére. A vonatkozó jogszabály értelmében – függetlenül attól, hogy a gépkocsit az adott időszakban más használta, tekintettel arra, hogy a gépjármű-nyilvántartásban átvezetésre nem került a gépjármű használója – az elmulasztott parkolási díj és pótdíj megfizetése a tulajdonos kötelezettsége. 
Az ügy kivizsgálása során megállapításra került, hogy a szóban forgó gépjárműnek 2000. november 6.-tól, 2003. szeptember 22-ig terjedő időszakban felmerült pótdíjazási eseményeire 2004. június 1-én került fizetési felszólítás kiküldésre. Mivel a pótdíjhátralék a meghatározott határidőn belül nem került rendezésre, szabályos engedményezési eljárás keretében 2005. június 1-jén követelésként eladásra került. 
Előzőek miatt a parkolási társaság ügyfélszolgálati igazgatója azt javasolta, hogy a további ügyintézés érdekében a fizetési felszólítás feladójával vegyem fel a kapcsolatot.
A parkolási társaság vezetőjének válasza alapján ezt követően a követeléskezelő vezetőjéhez fordultam, akitől az ügy kivizsgálását, az engedményezés körülményeiről valamint a fent említett kérdésekben való tájékoztatást kértem. 
A követeléskezelő vezetője a Kkt. előbbiekben említett módosítására és különösen arra, hogy az igényérvényesítésre nyitva álló 60 napos határidő a pótdíjfizetési felszólítás postára adása időpontjáig tart, – az ügyben történt követeléskezelési események listájának megküldése mellett – a következőkről tájékoztatott. 
A követeléskezelő válasza szerint az ügykezelési lista alapján jól látható, hogy még a Kkt. említett módosítása előtt, 2005. november 24-én és azt követően is többször felszólították a panaszost a tartozás megfizetésére, egyúttal a követelés engedményezéséről is értesítették. Így a vezető kiemelte, hogy a követelés természetesen nem évült el és jogukat sem veszítették el a követelés érvényesítésére. 
Az engedményezés körülményeivel kapcsolatban a követeléskezelő vezetője arról tájékoztatott, hogy a követeléskezelő küld ki engedményezési nyilatkozatokat, amelyen az engedményező aláírása is szerepel. Ennek megfelelően az értesítést az engedményező értesítésének is kell tekinteni, amelyre a Ptk. 328. § (4) bekezdés szabályai vonatkoznak.
Az engedményezésre vonatkozóan a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) rendelkezései az irányadóak, amelynek 328. § (3)-(4) bekezdése szerint az engedményezésről a kötelezettet értesíteni kell; a kötelezett az értesítésig jogosult az engedményezőnek teljesíteni. Ha a kötelezettet az engedményező értesíti, a kötelezett az értesítés után csak az új jogosultnak (engedményes) teljesíthet; az engedményestől származó értesítés esetén a kötelezett követelheti az engedményezés megtörténtének igazolását. Ennek hiányában csak a saját veszélyére teljesíthet annak, aki engedményesként fellépett.
A követeléskezelő vezetője arról tájékoztatott, hogy minden érvényesíteni kívánt követelés esetében megtörténik az értesítés az engedményezésről. A szóban forgó esetben erre a 2005. november 24-i levéllel került sor.
A vezető válaszában hangsúlyozta ugyanakkor, hogy a társaságnak nem jogszabályi kötelezettsége meggyőződni arról, hogy az értesítést az ügyfele megkapta, a Kkt. említett módosítása csak a postára adás igazolását írja elő. Megemlítette a vezető azt is, hogy a parkolási társaság sem köteles megbizonyosodni az értesítés kiküldéséről. Minden érvényesíteni kívánt követelés esetében megtörténik a fizetési felszólítás. A fizetési felszólítást, illetve az engedményezési nyilatkozatot nem tértivevénnyel küldték ki, mivel ez komoly költséget jelentene, amelyet végső soron az ügyfélnek kellene viselnie. Ennek ellenére azonban a társaság igazolna tudja a fizetési felszólítás kiküldését, hiszen erre több tanú képes és a számítástechnikai rendszer megváltoztathatatlan adatai is rendelkezésre állnak. Amennyiben az ügyfél nem fogadja el az engedményezés tényét, a Centrum Kft. felé akkor is teljesíteni köteles. A bizonyításra pedig bírósági eljárásban kerülhet sor.
A követeléskezelő válaszában azt is megjegyezte, hogy a megkeresésemben 2000. november 6. és 2003. szeptember 22. között esedékes követelésekről tettem említést. A társaság leveléhez csatolt parkolási eseménylista szerint azonban a követeléskezelő által megvásárolt követelések esedékessége 2001. november 13-tól – nem pedig 2000. november 6-tól – 2003. szeptember 22-ét követően 2004. július 29-ig is terjedt.
A követeléskezelő kiemelte, hogy a fényképfelvételek megléte nem szükségszerű feltétele a követelés igazolásának. Számtalan esetben döntött már a bíróság a parkolási díj megfizetése mellett a parkolási társaság belső rendszerének adatai, vagy éppen a tanúvallomások alapján. A vezető álláspontja szerint tehát előzőeket figyelembe véve a panaszos a részletfizetési kedvezményt nem megfelelően bírálta el, hiszen az csupán egy kedvező ajánlat a társaság részéről.
A követeléskezelő álláspontja szerint a konkrét ügyben jogsértés nem történt. Kiemelte ugyanakkor, hogy a társaság elsődlegesnek tartja, hogy minden esetben a jogszabályoknak megfelelően működjön, ezért szívesen veszik az adatvédelmi biztos állásfoglalását az ügyben és mindent megtesznek azért, hogy a változtatásra vonatkozó esetleges ajánlásainak megfelelően működésüket megváltoztassák.  

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. [Alkotmány 2. § (1)]
– jogállamiság elve és a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye
– jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való jog

A vizsgálat megállapításai
I. A hatáskör tekintetében
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A parkolási társaságok eljárása vonatkozásában meg kell említeni, hogy a jogalkotó az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízta annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. Tekintettel arra, hogy a parkolási társaságok az önkormányzat felhatalmazása alapján olyan állami feladatot látnak el – és ezzel szolgáltatást nyújtanak –, amely a parkolási társaságokon kívül más szervtől nem vehető igénybe, a parkolási társaság közszolgáltatást nyújt, melynek vonatkozásában – mint ahogyan azt OBH 1495/2006. és OBH 5537/2007. sz. jelentésben is megállapításra került – rendelkezem vizsgálati hatáskörrel. 
A követeléskezelő a parkolási társaság – mint közszolgáltató – által engedményezett parkolási díj és pótdíj követelések behajtását végzi. Tekintettel arra, hogy a követeléskezelő a parkolási társaság által nyújtott közszolgáltatással kapcsolatban jár el az elmaradt parkolási díjakat és pótdíjtartozások ügyében, hatásköröm – áttételesen – a parkolási díjak, pótdíjak beszedésének vonatkozásában a követeléskezelő eljárásának vizsgálatára kiterjed. Álláspontom szerint amennyiben a parkolási társaság a parkolási díj és pótdíj követelését engedményezés során a követeléskezelőre ruházza át, a parkolási társaság megbízásából eljáró követeléskezelőnek az eljárása során ugyanolyan szempontoknak, elvárásoknak kell megfelelnie, mint a ténylegesen közszolgáltatást nyújtó parkolási társaságnak. 

II. Az érintett alkotmányos jogok és az ügy érdeme tekintetében
1. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. Az Alkotmánybíróság több határozatában rámutatott, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. (9/1992. (I. 30.) AB határozat). 
Az alanyi jogok és kötelezettségek érvényesítésére szolgáló eljárási garanciák tehát a jogbiztonság alkotmányos elvéből következnek. Megfelelő eljárási garanciák nélkül működő eljárásban a jogbiztonság szenved sérelmet. (75/1995. (XI. 21.) AB határozat).
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatban a jogbiztonság elengedhetetlen követelményének minősítette, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. 
Az Alkotmánybíróság értelmezésében jogbizonytalanságot teremt, ha a közigazgatási szerv az állampolgárokat a jogszabály túlbuzgóságból vagy hibás értelmezésből eredő indokolatlan zaklatásnak teszi ki. (49/1995. (VI. 30.) AB határozat). Álláspontom szerint ugyanilyen jogbizonytalanságot eredményezhet a közszolgáltatást nyújtó szerv, ha tevékenysége során ügyfeleit, utasait túlbuzgóságból vagy valamely jogszabály hibás értelmezéséből eredően indokolatlan zaklatásnak teszi ki.
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésébe foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog (315/E/2003. AB határozat). Noha a tisztességes eljáráshoz való jog a gyakorlatban elsősorban a közigazgatási hatóságok eljárása során nyer értelmet, az ügyfelekkel, szerződéses partnerekkel, utasokkal kapcsolatos eljárásai során a közszolgáltatást végző szervektől is elvárható.
A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek általában az eljárások, ezen belül különösen egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét. (23/2005. (VI. 17.) AB határozat)
Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog lényegéről kialakított álláspontját elvi jelentőséggel a 6/1998. (III. 11.) AB határozatban foglalta össze. Az Abh.-ban rögzített megállapításokat utóbb több határozat is megerősítette. Eszerint a tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye. (6/1998. (III. 11.) AB határozat, 14/2004. (V. 7.) AB határozat)
2. A követeléskezelő vezetőjének megkeresésemre adott 2009. február 27-én kelt válasza alapján megállapítható, hogy a követeléskezelő 2001. november 13-tól 2004. július 29-ig terjedő időszakra vonatkozó parkolási díjak és pótdíjak behajtása iránt intézkedtek. A követeléskezelő panaszos által csatolt 2008. szeptember 10-én kelt levele szerint ugyanakkor 2000. november 6-tól 2003. szeptember 22-ig terjedő időszakban történt parkolási események kapcsán merült fel az elmaradt parkolási díj és pótdíjkövetelés. 
Álláspontom szerint a követeléskezelő eljárása előre nem kiszámítható, hiszen a két különböző időpontban küldött fizetési felszólítás esetén a parkolási eseménylistán sem a kezdeti, sem a befejező időpont nem egyezett. Ezzel pedig a parkolási társaság megbízásából eljáró követeléskezelő az említett alkotmánybírósági határozatokra figyelemmel a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggő visszásságot okozott.
Megjegyzem, hogy a szóban forgó panasz esetén a vizsgált időszakban összesen 32 parkolási esemény történt. Az országgyűlési biztos vizsgálata a beérkezett panaszok alapján az állampolgárok érdekében arra terjedt ki, hogy a parkolási társaság vagy az annak megbízásából eljáró követeléskezelő eljárása a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően történt-e, a közszolgáltató az eljárása során okozott-e a panaszos alapvető jogaival összefüggésben visszásságot. Amennyiben az ombudsman – ez esetben – a közszolgáltató eljárásával összefüggésben visszásságot tapasztal, vagy ha vizsgálata eredményeképp arra a megállapításra jut, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a feltárt visszásságok orvoslása érdekében egyedi vagy általános intézkedést, illetve jogszabály módosítást kezdeményezhet.
Figyelemmel a parkolási események magas számára, valamint a követelt parkolási díj és pótdíj magas összegére, szükségesnek tartom hangsúlyozni, hogy az országgyűlési biztos vizsgálatai során figyelmet fordít, az állampolgárok eljárásának jogszerűségére is, tehát jelen esetben arra, hogy a parkolási társaság által nyújtott szolgáltatást parkolási díj megfizetése ellenében vegyék igénybe, amennyiben pedig a szolgáltatás igénybe vétele nem ellenszolgáltatás mellett történt, viseljék annak következményeit.
3. A szóban forgó parkolási események érvényesíthetőségével kapcsolatban a követeléskezelő válaszában arra hivatkozott, hogy még a Kkt. módosítása előtt 2005. november 24 - én és azt követően többször is felszólították a panaszost a tartozás megfizetésére. Így természetesen a követelés nem évült el és jogukat sem vesztették el a követelés érvényesítésére.
A panaszos állítása szerint azonban elsőként 2007. május 17-én kapott fizetési felszólítást, 2005 novemberében nem kapott értesítést. Tekintettel arra, hogy a követeléskezelő az értesítés megtörténtét a nyilvántartásban való szereplésen kívül más egyéb módon nem tudja bizonyítani, az első értesítés időpontjának a panaszos által előadott 2007. május 17-ét tekintem.
Az igényérvényesítési idővel kapcsolatban a már hivatkozott 2006. évi CX. törvény rendelkezései irányadóak, amely a Kkt. 15. § (5) bekezdését a következők szerint módosította: Amennyiben a (3) bekezdésben meghatározott díjat nem fizették meg, a közút kezelője vagy az általa megállapodás alapján megbízott gazdálkodó szervezet a létesített, illetőleg kijelölt várakozóhely jogosulatlan úthasználatának időpontjától számított 60 napos jogvesztő határidőn belül köteles postára adni a díj- vagy pótdíjfizetési felszólítást. A díj- és a pótdíjfizetési kötelezettség egy év alatt évül el. A díj és a pótdíj után késedelmi kamat nem követelhető.
A 2006. évi CX. törvény záró rendelkezései szerint, amennyiben a – még 5 éves elévülési idejű – pótdíjfizetési felszólítást a törvény hatálybalépéséig 2006. dec. 22-ig –  nem adták postára, azt a törvény hatálybalépésétől számított 60 napon belül postára kell adni. A határidő jogvesztő jellegű. Ha a törvény hatálybalépését megelőzően keletkezett pótdíjfizetési kötelezettség elévüléséből a törvény hatálybalépésének időpontjában még több mint egy év van hátra, a követelés a törvény hatálybalépésétől számított egy éven belül elévül.
A követeléskezelő megkeresésemre adott 2009. február 27-én kelt válaszát alapul véve a szóban forgó parkolási események – amint már említettem – 2001. november 13-tól 2004. július 29-ig tartó időközben történtek. A Kkt. módosítása 2006. december 22-én lépett hatályba. Ezt megelőzően a parkolási társaságok számára követelésük érvényesítésére a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) 324. § (1) bekezdése szerinti általános öt éves elévülési idő vonatkozott.  A Ptk. 325. § (1) bekezdése szerint az elévült követelést bírósági úton érvényesíteni nem lehet. Az elévülés folytán ugyanakkor – ellentétben a jogvesztő határidőkkel, amelyek az alanyi jog megszűnését eredményezik – az alanyi jog nem szűnik meg, az a továbbiakban természetes kötelemként funkcionál. Ez azt jelenti, hogy az elévült követelés teljesítése nem ad alapot a kötelezettnek arra, hogy a teljesítését tartozatlan fizetésnek minősítse és azt a jogosulttól a jogalap nélküli gazdagodás szabályai szerint visszakövetelje, az állam ugyanakkor nem segédkezik az ilyen követelések érvényesítésében. 
A követeléskezelő által mellékelt eseménylistán szereplő legkorábbi – 2001. november 13-i – parkolási esemény kapcsán felmerült követelés 2006. december 22-ig már elévült. A követeléskezelő – panaszos által mellékelt – 2008. szeptember 10-én kelt levelében a 2000. november 6. és 2001. október 1. közötti időtartamban további öt parkolási esemény kapcsán szólította fel a gépjármű tulajdonosát elmaradt parkolási díj és pótdíj megfizetésére, melyek mindegyike ekkor már elévült követelés volt.
 Álláspontom szerint egy köztulajdonban lévő közszolgáltatótól elvárható, hogy a tisztességes eljárás követelményének megfelelően járjon el, a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően érvényesítse követelését és a már elévült követelés teljesítésére ne szólítsa fel ügyfelét. 
A követeléskezelő által részemre megküldött eseménylista szerint további kettő – 2002-ben történt – parkolási esemény elévülésének idejéből kevesebb, mint egy év volt hátra, azok igényérvényesítésére pedig a 2006. évi CX. törvény hatályba léptető rendelkezései szerint 2006. december 22-től 60 nap állt rendelkezésre. A követeléskezelő által részemre mellékelt ügytörténet szerint 2007. január 27-én történt adatkérés, melynek eredménye 2007. március 13-án érkezett meg. Eszerint tehát a 2006. december 22. óta nyitva álló 60 napos jogvesztő határidő alatt nem történt meg a fizetési felszólítás postára adása, így ezen követelések érvényesítése sem a jogszabályi előírásoknak megfelelően történt.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a parkolási társaság a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy elévült követelések teljesítésére szólította fel a panaszost, illetve nem jogszerűen érvényesítette követelését vele szemben.
A részemre megküldött eseménylista szerint a többi parkolási esemény kapcsán fennálló követelés elévülésének idejéből több mint egy év volt hátra a Kkt. módosításának hatályba lépésekor, így azok érvényesítésére 2007. december 22-ig volt lehetősége a követeléskezelőnek.
4. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese (országgyűlési biztos) OBH 1495/2006. számú jelentése IV. pontjában a parkolási esemény bizonyításának körülményeivel kapcsolatban megállapította, hogy „a parkolási társaságok a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozzák azzal, ha nem bizonyítják megfelelően a parkolási eseményt, hanem pusztán a nyilvántartásukban való szereplést bizonyító erejűnek tekintik.”
A jelentésben az is szerepelt, hogy digitális fényképfelvételeket csak 2004 februárja óta készítenek az autókról a parkolási társaságok. Ezt megelőzően a nyilvántartásukban való szereplést a parkolási társaságok már bizonyító erejűnek tekintették a fizetési kötelezettség szempontjából.
A követeléskezelő megkeresésemre adott válasza szerint a fényképfelvételek megléte nem szükségszerű feltétele a követelés igazolásának. Számtalan esetben döntött már a bíróság a parkolási díj megfizetése mellett a parkolási társaság belső rendszerének adatai, vagy éppen tanúvallomások alapján.
Figyelemmel az országgyűlési biztos OBH 1495/2006. számú jelentésében foglaltakra, vizsgálatom során megállapítottam, hogy a követeléskezelő a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggő visszásság közvetlen veszélyét okozza azzal, hogy nem bizonyítja fényképfelvétellel a parkolási eseményt, hanem a nyilvántartásában való szereplést már bizonyító erejűnek tekinti.
Az országgyűlési biztos hivatkozott számú jelentésének IV. pontja rögzíti, hogy a Magyar Autóklub képviselője arról adott tájékoztatást, hogy előfordult olyan eset, amikor a pótdíjazás során téves vagy nem pontos adatokat rögzítettek pl. a gépjármű színe, típusa vonatkozásában.  Ez abból adódott, hogy az adatbevitelt követően a társaság zárt rendszerébe a parkolóőr által rögzített adatok kerültek be. Az a tény, hogy a parkolóőr által a kézi számítógépbe vitt adatok megegyeznek a gépjármű-nyilvántartás rendszerében szereplő adatokkal, még nem bizonyítja kétséget kizáróan, hogy az adott gépjármű ténylegesen a megjelölt helyen és időben parkolt.
5. A jelzett jelentés V. pontja szerint amennyiben a fizetési felszólítás alapján, annak címzettje a parkolási esemény megtörténtének bizonyítására kéri a parkolási társaságot és azt érdemi válasz, valamint indokolás nélkül elutasítják, a parkolási társaság a jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okoz. 
A Hivatalomhoz eljuttatott beadvány tartalmazta, hogy a panaszos 2007. június 4-én a követeléskezelő levelére adott válaszában előadta, hogy mi miatt nem ismeri el a követelést és tartja jogtalannak azt. A panaszos beadványában sérelmezte, hogy levelére 15 hónapon belül választ nem kapott, hanem a követeléskezelő 2008. szeptember 10-én kelt levelében a panaszos korábbi levelét nem említve, részletfizetést ajánlott fel a részére. 
A követeléskezelő ezzel kapcsolatban előadta, hogy álláspontja szerint a panaszos a részletfizetési kedvezményt nem megfelelően bírálta el, hiszen az csupán egy kedvező ajánlat volt a társaság részéről.
Végezetül – a hivatkozott jelentésben megállapítottakra is figyelemmel – megállapítottam, hogy a parkolási társaság megbízásából eljáró követeléskezelő a jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy a panaszos által felvetettekre érdemben nem és csak jelentős késedelemmel – tizenöt hónappal később – válaszolt.

Intézkedéseim
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Centrum Parkoló Rendszer Kft., valamint a követeléskezelő vezetőjénél, hogy a feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében tegyék meg a szükséges intézkedéseket, különös tekintettel annak érdekében, hogy
– a parkolási társaság és az annak megbízásából eljáró követeléskezelő elévült követelés teljesítésére ne szólítsa fel ügyfeleit, illetve a jogszabályi előírásoknak megfelelően adja postára a fizetési felszólításokat;
– a parkolási társaság ne csak a nyilvántartásukban való szerepléssel, hanem hely és időrögzítésre alkalmas digitális fényképfelvétellel is bizonyítsák a követelésük alapjául szolgáló szabálytalan parkolási eseményeket;
– a parkolási társaságok a panaszok kivizsgálása során a teljes körű tájékoztatásra törekedjenek az autósok irányában.
A jelentésemben feltárt alapvető joggal összefüggő visszásság jövőbeni megszüntetése érdekében az Obtv. 25. § alapján javaslom továbbá Budapest Főváros Közgyűlésének, hogy Budapest főváros közigazgatási területén a járművel várakozás rendjének egységes kialakításáról, a várakozás díjáról és az üzemképtelen járművek tárolásának szabályozásáról szóló 24/2009. (V. 11.) számú Főv. Kgy. rendeletét módosítsa annak érdekében, hogy a parkolási társaságok a követelésük alapjául szolgáló parkolási eseményeket ne csak a nyilvántartásukban való szerepléssel, hanem hely és időrögzítésre alkalmas digitális fényképfelvétellel is kötelesek legyenek bizonyítani.

Budapest, 2009. július

Prof. Dr. Szabó Máté sk.