Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3855/2008. számú ügyben
/Kapcsolódó ügyek: OBH 2430/2008., OBH 1544/2009., OBH 2384/2009., OBH 5397/2009., OBH 4941/2008., OBH 1993/2009., OBH 2526/2008., OBH 1076/2009., OBH 5234/2008., OBH 5688/2008., OBH 1759/2009., OBH 3637/2008., OBH 6068/2008., OBH 4543/2008., OBH 4906/2008., OBH 4674/2008., OBH 5762/2008., OBH 1275/2009., OBH 1299/2009., OBH 1415/2009./
Előadók:  dr. Bíró Sára
dr. Kussinszky Anikó
dr. Rajzinger Ágnes
dr. Retkes Zita
Az eljárás megindulása
A tavalyi év végén és az idei évben a családtámogatási rendszert érintő számos panasz érkezett az Országgyűlési Biztos Hivatalához. A panaszok vizsgálata során megállapítást nyert, hogy – a 2008. március 15-ével záruló, három lépcsőben történő – kifizetőhely konszolidáció következtében a Magyar Államkincstár regionális kirendeltségeinek feladatkörébe utalt családtámogatási eljárás során több alkotmányos joggal –, úgymint az Alkotmányban foglalt jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével  és a tisztességes eljáráshoz való joggal, a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogával – kapcsolatban alkotmányos visszásság alapos gyanúja merült fel. Mindezekre tekintettel a családtámogatási ellátások ügyében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján hivatalból átfogó vizsgálat lefolytatását rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”(Alkotmány 2. § (1) bekezdés)
– a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga: „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” (Alkotmány 67. § (1) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok
– az Európai Unió Tanácsának 1971. június 14-i 1408/71/EGK rendelete a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról
– az Európai Unió Tanácsának 1972. március 21.574/72/EGK rendelete a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló 1408/71/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok megállapításáról
– az egyes szociális tárgyú törvények módosításáról szóló 2007. évi CXXI. törvény
– a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.)
– a családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény (Csjt.)
– a családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény végrehajtásáról szóló 223/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet (Korm. rendelet)

A megállapított tényállás
I. A beérkezett panaszügyek vonatkozásában
A magyar illetékességű ügyek vonatkozásában a hivatalhoz beérkezett panaszügyek nagy számban sérelmezték az eljárás méltánytalan – a jogszabályban előírt határidő többszörösét is meghaladó mértékű – elhúzódását.
Az OBH 2384/2009. számú ügyben a MÁK dolgozói fordultak a hivatalomhoz sérelmezve, hogy az évek óta fennálló ügyhátralék miatt állandóan „túlórázniuk” kell, ami adott esetben akár napi 10-12-14 órás munkavégzést is jelent. A Kincstár azonban a rendkívüli munkavégzést nem fizeti ki és az elvégzett munkát pihenőidővel sem ellentételezik. A munkavállalók több alkalommal fordultak az illetékes munkaügyi felügyelőséghez, érdemi intézkedésre azonban nem került sor. Törvényes hatásköröm hiányában – tekintettel az ügy polgári jogi jellegére – a konkrét panaszbeadványban a munkavállalók helyzetére figyelemmel vizsgálatot indítani nem állt módomban, azonban a beadványban egyértelműen körvonalazódik, hogy az átfogó vizsgálat által feltárt visszás helyzetek vezettek a munkaügyi vita kialakulásához.
Az OBH 1076/2009. számú ügyben a panaszos lánya kiskorúként lett anya, és mivel mind a leány, mind a gyermeke a panaszos háztartásában éltek, a GYES-t a nagymama igényelte és neki is folyósították. Az anya nagykorúvá válásakor a gyámhivatal hozott egy határozatot arról, hogy az anya szülői jogai feléledtek és ezt megküldte a MÁK illetékes kirendeltségére. A váci ügyintéző a határozat kézhez vétele után felhívta az anyát, hogy igényelje a GYES-t, illetve a nagymamát, hogy mondjon le róla. A szülő a kérelmet késve nyújtotta be, így a nagymama részére túlfizetés történt. Az ügyintéző szóban arról tájékoztatta, hogy addig nem bírálják el a nagykorúvá vált anya igényét, amíg a nagyszülő részére történt túlfizetés visszafizetéséről szóló iratot nem kapja meg.
A panaszügy vizsgálata során megállapítottam, hogy az ügyintéző rosszul értelmezte a jogszabályt, mivel a korábban folyósított ellátás megszüntetéséről szóló határozat jogerőre emelkedése után az új jogosult részére megállapítható az ellátás. A jogalap nélkül kiutalt ellátás visszafizetésének csak abban az esetben van relevanciája, ha az ellátás visszafizetésére kötelező határozat jogerőre emelkedése után lehet az új igénylő visszamenőleges ellátás iránti igényét elbírálni.
A vizsgálat feltárta továbbá, hogy a MÁK Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság (KMRI) Családtámogatási Irodájának több telephelyen való működése miatt kialakított – heti két alkalommal járó – belső postai szolgálat alkalmazása során egy Ceglédről Vácra 2008. október végén elküldött akta 2009. január közepén sem érkezett meg.
A biztoshoz nagyszámú panasz érkezett nemzetközi elemet tartalmazó igények elbírálásának elhúzódásával kapcsolatban is. Az egyes ügyekben a vizsgálat fényt derített a nemzetközi adategyeztetésben használatos E-formanyomtatványok nehézkes működésére, a hazai hatóságok illetékesség változása által okozott késedelemre, a nemzetközi ügyosztály túlterheltségére, és az ügyfelek általános tájékozottságának-tájékoztatásának alacsony szintjére.
Az alábbiakban ismertetem a – vizsgálat szempontjából releváns – beadványokat, valamint a MÁK megkeresésemre adott válaszai alapján rekonstruálom a történteket.
Az OBH 3855/2008. számú ügyben két saját, valamint egy gyámolt gyermeket nevelő család fordult hozzám segítségért. A családi pótlékot és a GYES-t az édesanya munkáltatója folyósította, mint kifizetőhely 2008. március 31-ig. A kifizetőhelyi konszolidáció után a papír alapú dokumentáció 2008. március 13-án érkezett meg a Magyar Államkincstár Nyugat-dunántúli Regionális Igazgatósághoz (MÁK NYDRI). 
Eközben − tekintettel az édesapa ausztriai munkavégzésére − családi ellátás iránti, kiegészítési igény elbírálása volt folyamatban Ausztriában. Ehhez az osztrák fél E411-es nyomtatványon kért adatokat a Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóságának Nemzetközi Kapcsolatok Osztályától (NKO), melyet azok 2008. március 14.-i keltezéssel küldtek meg. 2008. március 17.-i keltezéssel írt levelével (2008. március 26-án iktatva) a NKO bekérte a MÁK NYDRI-tól az iratanyagot, a kizárólagos illetékessége okán. Tájékoztatta egyúttal az Igazgatóságot, hogy az apa Ausztriában folytat kereső tevékenységet, az anya pedig itthon rendelkezik biztosítási jogviszonnyal, gyermekeik tartózkodási helye itthon van, így Magyarország a családi ellátások tekintetében az illetékes állam, Ausztria pedig kiegészítést fizet.
A MÁK NYDRI 2008. április 1-jén kelt levelével együtt megküldte az iratokat a NKO-nak, majd 2008. április 2-án kelt levelében tájékoztatta az ügyfelet is az áttételről. 2008 áprilisában az apa osztrák munkaviszonya megszűnt, így az édesanya 2008. április 17-én családi pótlék igénybejelentést adott be az immár illetékessé vált MÁK NYDRI-hoz, a két saját gyermek, illetőleg az időközben (2008 február) a háztartásba került gyámolt gyermek után.
2008. április 22-én a MÁK NYDRI hiánypótlásra hívta fel panaszost. Közölnie kellett, hogy a gyámolt gyermek után ki részesült utoljára családi pótlékban és az ellátást ki folyósította. 2008. április 23-án MÁK NYDRI az eljárást felfüggesztő végzést hozott, mert a családi pótlék igény elbírálásához előzményadatok bekérése volt szükséges a NKO-tól is. Ismételt kérést küldtek 2008. május 14-én, panaszos végül 2008. május 19-én kelt és 2008. május 23-án iktatott levelében nyilatkozott róla, hogy a gyámolt gyermek után 2008 márciusáig annak édesanyja részesült családi pótlékban a zalaegerszegi kincstár kirendeltségtől, melyet 2008. áprilistól megvontak tőle.
A MÁK NYDRI 2008. május 19-én levélben megkereste a zalaegerszegi kirendeltséget, hogy igazolják a gyámolt gyermek után ki, milyen összegben és meddig részesült ellátásban. Az igazolást 2008. május 30-án állították ki Zalaegerszegen, 2008. június 4-én érkeztették Győrött.
Végül a gyámolt gyermek tekintetében 2008. július 2-án ideiglenes határozat, a két vérszerinti gyermek ügyében 2008. augusztus 1-jén határozat született. Majd ugyanezen a napon (2008. augusztus 1-jén) a háztartásban élő három gyermek tekintetében összegző határozat is kibocsátásra került.
Az OBH 4543/2008. számú ügyben egy Magyarországon tartózkodási engedéllyel élő, dolgozó, magyar biztosítási jogviszonnyal rendelkező, román állampolgárságú édesanya fordult a biztoshoz. Magyar állampolgárságú kiskorú gyermekével Magyarországon élnek. 2007. november 17-én az édesanya a gyerekkel elmenekült az apától, a Magyar Ökomenikus Segélyszervezetnél kaptak elhelyezést.
2007. november 27-én családi pótlék megállapítása iránti kérelmet nyújtott be a MÁK Észak-alföldi Regionális Igazgatóságán (MÁK ÉARI), egyedülálló szülőként november 1-jétől kérte az ellátás megállapítását.
Mivel az igénylő nem magyar állampolgár, az iratok továbbításra kerültek a NKO-ra, 2008. február 12.-én.
2008. május 13-án az ügyfelet hiánypótlásra szólította fel az NKO, majd 2008. június 9-én E411-es nyomtatvánnyal keresték meg az illetékes román hatóságot és az eljárás felfüggesztéséről végzést hoztak. A román hatóság válasza 2008. augusztus 6-án érkezett meg. Az igénylést 2008. szeptember 16-án elbírálták, 2007. november 1-jétől családi pótlékot állapítottak meg az édesanya részére. A visszamenőleg járó ellátás kiutalása 2008. szeptember 19-én történt meg.
Az OBH 4906/2008. számú ügyben egy édesanya fordult a biztoshoz. Az édesanya Magyarországon biztosítási jogviszonnyal rendelkezik, a gyermekkel Magyarországon élnek, az édesapa Ausztriában dolgozik. Panaszában leírta, hogy 2007. június 28-án született gyermeke után 2008 júniusában kapott először családi pótlékot.
Ausztriában kiegészítés iránti igényt nyújtottak be, családi pótlékot Magyarországon igényeltek. Az osztrák fél 2008. március 7-én küldte meg az NKO-nak az E411-es nyomtatványt, melyet 2008. július 16-án küldtek vissza kitöltve a MÁK tájékoztatása szerint. Panaszos jelezte az NKO-nak, hogy az osztrák félnél tájékozódott, és oda nem érkezett meg a nyomtatvány, így ígéretet kapott az ismételt megküldésre.
A családi pótlék megállapításához panaszos csatolta a gyermek eredeti anyakönyvi kivonatát, amit nem kapott vissza. Telefonon többször érdeklődött a MÁK-nál, először azt a felvilágosítást kapta, hogy majd küldik, majd, hogy nem találják. Végül illeték megfizetésével egy hiteles másolatot volt kénytelen kérni. Később sima postai küldeményként feladva megérkezett a MÁK-tól az eredeti példány.
Az OBH 4674/2008. számú ügyben egy édesanya fordult a biztoshoz. Magyarországon élnek gyermekével, magyar biztosítási jogviszonnyal rendelkezik. A családi pótlékot 2006-ban, majd a GYES-t a későbbiekben az édesanya igényelte Magyarországon. Volt férje, a gyermek édesapja Ausztriában dolgozik, és ott kiegészítés iránti igényt nyújtott be 2008-ban. 
A MÁK NYDRIG 2008. május 7-én határozatot hozott, hogy az édesanyának folyósított családi pótlék és GYES ellátást 2008. április 30-al megszünteti, tekintettel a kiegészítési kérelemre. Tájékoztatták a panaszost, hogy az iratanyagot további intézkedés, azaz az ellátások újbóli megállapításáért átteszik a NKO-ra. Az áttétel megtörtént, azonban az NKO csak 2008. szeptember 9-én hozott határozatot az ellátások tekintetében. 
Az OBH 4941/2008. számú ügyben szintén egy édesanya fordult a biztoshoz, aki 2007 nyarán Németországból költözött haza két kiskorú gyermekével válását követően. A gyerekek után kezdettől fogva Németországban a német államtól kapta a családi pótlékot.
2007 októberében családi pótlék iránti kérelmet nyújtott be Pécsett. A Dél-dunántúli Regionális Iroda megkereste a NKO-t, hogy kérje be az előzményadatokat a Német Szövetségi Köztársaságtól. A NKO 2008. augusztus 13-án kereste meg az illetékes német hivatalt. 
Mivel a válasz nem érkezett meg, ezért a Dél-dunántúli Regionális Igazgatósággal történt konzultációt követően a rendelkezésre álló adatok alapján a családi pótlékot 2007. augusztus 1-jétől megállapították, és 2008. szeptember 24-én a visszamenőleges ellátás is kiutalásra került.
Az OBH 5762/2008. számú ügyben egy háromgyermekes édesanya fordult a biztoshoz. Panaszos Magyarországon él gyermekeivel, az édesapa Olaszországban dolgozik. Édesanya igényelte a családi pótlékot a gyerekek után Magyarországon. Az édesapa kiegészítés iránti kérelmet nyújtott be Olaszországban. Erre tekintettel a MÁK Nógrád Megyei Területi Igazgatósága 2006. június 9-i határozatával 2006. június hótól megszüntette a családi pótlék folyósítását a gyerekek után. Az iratokat áttették a NKO-ra, erről panaszost tájékoztatták. A NKO 2006. június 1-jétől 2006. október 31-ig állapított meg családi pótlék ellátást és 42,000.- került folyósításra. 
Mivel panaszos munkaviszonya 2006. október 12-én megszűnt, így Magyarország teherviselési kötelezettsége is megszűnt. 2006. november 1-jétől az NKO a családi pótlékra jogosultságot megállapította, de az ellátás folyósítást felfüggesztette, mivel a férj biztosítási jogviszonya alapján az olasz fél köteles viselni azt.
A GYET 2006. október 13-tól volt megállapítható (2006. október 12-ig heti 30 órában dolgozott), de mivel ekkortól már nem volt biztosítási jogviszonya panaszosnak, így annak folyósítását szintén felfüggesztették, a férj biztosítási jogviszonya alapján az olasz fél köteles viselni azt.
Az NKO ezen határozatai 2007. májusában hozta meg, majd 1 évvel azután, hogy a területi MÁK megszüntette az ellátások folyósítását.
2007. november 5-től ismét elhelyezkedett panaszos, azaz magyar biztosítási jogviszonnyal rendelkezik, tehát ismét a magyar állam vált teherviselővé. Férje olasz jogviszonya pedig megszűnt 2007. december 17-én. 
Az országok közötti teherviselés a következőképpen alakult tehát:
2006/06/01-2006/10/31-ig		magyar teherviselő		olasz kiegészítés
2006/11/01-2007/10/31-ig		olasz teherviselő		
2007/11/01-2007/12/31-ig		magyar teherviselő		olasz kiegészítés
2008/01/01-től			magyar teherviselő
Az olasz fél azonban a teherviselésre kötelezett időszakban is csak kiegészítést fizetett, magát az ellátást nem, sem a családi pótlék, sem a GYET esetében. 2007. november – decemberre járó családi pótlék tekintetében az ellátás kifizetését az NKO felfüggesztette, amíg az olasz fél által kifizetett ellátásokról meg nem érkezik az igazolás.
Az OBH 1275/2009. számú ügyben egy Magyarországon dolgozó, azonban Szlovákiában élő, szlovák állampolgárságú édesanya fordult a biztoshoz. 
2008. április 25-én érkezett be a NKO-hoz a kiegészítés iránti kérelme, legközelebb 2008. december 3-án léptek kapcsolatba ügyféllel, amikor is e-mailben tájékoztatták róla, hogy az ellátás utalására várhatóan 2008. december 11-én fog sor kerülni. Az utalás végül 2009. január 30-án történt meg, mert szükséges volt még egy egyeztetésre panaszossal a munkaviszonyára vonatkozó igazolással kapcsolatban (2009. január 22-én került rá sor telefonon).
Az OBH 1299/2009. számú ügyben egy édesanya fordult a biztoshoz. Magyarországon él gyermekeivel, magyar állampolgárok, az édesapa Ausztriában dolgozott.
2008. április 8-án nyújtott be gyerekszám-változást bejelentő nyomtatványt a NKO-ra. 2008. július 24-én kelt határozatukban megállapították a családi pótlék jogosultságot, 2008. július hónaptól azonban a folyósítást felfüggesztették, mivel panaszosnak megszűnt a biztosítási jogviszonya Magyarországon 2008. június 30-ával, így 2008. július 1-jétől a férj jogán az osztrák fél a teherviselésre kötelezett állam. A visszamenőlegesen járó ellátás 2008. július 30-án átutalásra került. 
A NKO-hoz 2008. július 25-én érkezett meg ennek nyomán az osztrák hivataltól az adatkérés az E411-es nyomtatványon. Az adatszolgáltatáshoz az NKO adatot kért 2008. november 5-én a MÁK NYDRIG Illetmény-számfejtési Irodájától, ahonnan 2008. november 18-án érkeztek meg a kért információk. Az ennek alapján kitöltött E411-es nyomtatvány 2008. december 5-én került postázásra az osztrák félnek.
2008 októberében a férj osztrák munkaviszonya megszűnt, így ismét a magyar állam vált teherviselővé. 2008. november 17-én panaszos igénybejelentőt postázott a MÁK NYDRIG-hoz, azt 2008. november 18-án átvették, ennek ellenére arról utóbb a MÁK-nál nem tudtak semmit, eltűnt. Ezek után panaszos tájékoztatták 2009. február közepén, hogy az adatbázisban nem látják a legkisebb gyermekét, majd később meglett, és azt is tudták, hogy 2008. június 30-ig kapott Magyarországon családi pótlékot, de az igénybejelentését továbbra sem találtak. Kérték küldjön egy újat, és ha elküldi a tértivevénye másolatát, akkor talán novemberig visszamenőleg megkaphatja az ellátást (visszamenőleg legfeljebb két hónapra kell megállapítani az ellátást a Cst. szerint).
Eközben Győrből érkezett egy másik levél, melyben közölték, hogy további adatokra van szükség az Ausztriából érkezett nyomtatvány ügyében. A NKO tájékoztatása szerint 2008/12/05-én visszaküldték kitöltve az osztrák félnek az E411-es nyomtatványt, valamint panaszos már ellátás visszaigazoló levelet is kapott a Finanzamt-tól a 2008. július – október időszakra. Az ügyintézőtől panaszos írásban kért felvilágosítást (mivel telefonon nem sikerült elérnie) arról, hogy milyen további adatokra van szüksége Ausztriának, hiszen már folyósítják az ellátást.
Az OBH 1415/2009. számú ügyben vizsgálatot indított a biztos egy beadvány nyomán, mivel panaszos állítása szerint a NKO-nak az osztrák fél által megküldött E411-es nyomtatványa eddig két alkalommal „tűnt el”, az iratanyagot azután áttették a MÁK NYDRI-hoz, ahol ismét nem találták.
Az ügyben nem kaptam felvilágosítást, a MÁK KP Családtámogatási Főosztály felügyeleti eljárást indított az ügyben, és az egész iratanyagot továbbítaniuk kellett. A kivizsgálást követően részletes felvilágosítást adnak.
Az AJB 5397/2009. számú ügyben egy édesanya fordult hozzám azzal a panasszal, hogy két gyermeket nevel. A nagyobbik külföldön, nappali tagozaton folytat egyetemi tanulmányokat, így a hatályos szabályozás szerint. csak abban az esetben jogosultak a magasabb, két gyermek után járó családi pótlékra, amennyiben minden félévben hivatalos szakfordítást készíttetnek a külföldi egyetem hallgatói jogviszony fennállásáról kiállított igazolásáról. A hivatalos fordítás ára azonban meghaladja azt az összeget, amelyet az igazolás benyújtásával megkapnának.

II. A Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóságán lefolytatott helyszíni vizsgálat tapasztalatai
Az átfogó vizsgálat keretében 2008. november 19-én a KMRI NKO-n a MÁK Közép-magyarországi Regionális igazgató kezdeményezésére, az átfogó vizsgálat előmozdítása érdekében munkatársaim helyszíni vizsgálatot folytatottak le. A vizsgálat alapjául a következő szempontok szolgáltak: a Kincstár személyi, illetve tárgyi feltételei, a támogatási eljárás, valamint a folyósítási mechanizmus.
II.1. Személyi, illetve tárgyi feltételek
A Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság igazgatója, valamint az NKO osztályvezetője tájékoztatást nyújtott a jelenlegi személyi állományról, valamint a családtámogatási eljárásról, annak nehézségeiről, az eljárás során felmerülő problémákról. 
2007 novemberéig a Családtámogatási Irodák intézték a nemzetközi ügyeket is, azután került át kizárólagos illetékességgel a KMRI NKO-ra. Az NKO létszáma már a megalakulásakor sem volt kielégítő, 15 fővel kezdte meg tevékenységét. A 2007 áprilisában realizálódó régiósítás okán belső átcsoportosítással +4 fő állt munkába, a 2009-es költségvetés +5 fő felvételét tette lehetővé, így már 24 fővel működhet az osztály, amely az igazgató álláspontja szerint – a hátralékkezelést nem számítva – már működőképessé teszi az osztályt.  A 24 fő megoszlása pl. a következőképpen fog alakulni: 1 fő osztályvezető, 1 fő titkársági ügyintéző, 2 fő call center ügyfélszolgálatos, 1 fő személyes ügyfélszolgálati ügyintéző, 3 fő revizor, és a fennmaradó 16 fő az effektív feladatmegoldó munkaerő. A kapott létszámkeret terhére folyamatosan folyik a felvétel, betanítás. 
A KMRI és különösen az NKO komoly humánpolitikai problémákkal küzd. Míg ugyanis az elvégzendő feladatok rendkívül összetettek (a családtámogatási joganyag rendkívül szerteágazó és bonyolult, társadalombiztosítási ismeretek is szükségesek, valamint a Ket. ismerete és alkalmazása is feladat) és elengedhetetlen az aktív nyelvismeret is, addig a fizetési besorolásnál területi szervnek minősülnek, tehát az elérhető bér nem áll arányban az elvárt tudással, ebből következően nagy (a bemutatott statisztika szerint éves szinten 100%-os) a fluktuáció. 
A fluktuáció okán – valamint figyelembe véve azt, hogy egy új belépő szakemberré válása kb. 1 évet vesz igénybe – gyakorlatilag a betanulás folyamata után az új emberek már maguk is trénerré válnak a munkakörük ellátása mellett. 
A betanulást valamint az egységes ügyintézési gyakorlatot is segítendő a területet érintő két EGK rendeletből az Egészségügyi, Szociális- és Családügyi Minisztérium (ESzCsM) készített egy kivonatot, mely a kollégák számára segítségül, útmutatóul szolgál, ezen felül létezik az Államkincstáron belül egy elnöki utasításként megküldött eljárásrend is. 

II.2. Családtámogatási ellátás eljárásmenete
A rendelkezésünkre bocsátott statisztikai adatok szerint a (2007. jan-okt. hónapok és 2008. jan-okt. hónapok összevetése alapján) 25,750-ről 52,559-re emelkedett a nemzetközi elemet tartalmazó családtámogatási ügyek száma, azaz 104%-os volt az emelkedés. 
Általános problémát jelent, hogy a Kincstár feladatát átszervező, megváltoztató, vagy a Kincstárhoz új hatáskört telepítő (pl. energiatámogatás) jogszabályok elfogadását megelőzően nem készülnek hatástanulmányok, a változtatások modellezése nem történt meg. Ennek hatására úgymond már „menet közben” lehet kialakítani az új rendet kiszolgáló, annak megfelelő struktúrát, ami nehézségeket eredményez. 
Nemzetközi elemet tartalmazó családtámogatási ügyek hatékony feldolgozása a Kincstár és az eljárásban részt vevő más szervek (akár másik Kincstár Igazgatóság, akár egészségbiztosítási szerv, akár külföldi hatóságok) közötti konstruktív együttműködést feltételez, mely nem optimálisan működik. 
A Kincstár egyes igazgatóságai, szervei közötti kommunikáció elsődlegesen és leggyorsabban elektronikus úton történik Központi elvárás alapján, valamint sokat segít a fentebb említett adatbázisok működtetése. Az egészségbiztosítási szervvel azonban kizárólag postai úton működik a kapcsolattartás, mereven elzárkóznak az egyéb lehetőségektől. A külföldi szervek viszonylatában minden EGK tagállam ragaszkodik a papír alapú ügyintézéshez, így bár 2009. január 1-jétől beindult a családtámogatási ellátások tekintetében az ügyfélkapun keresztül történő ügyintézés lehetősége, a nemzetközi ügyek tekintetében kulcsfontosságú E-411-es nyomtatvány ez alól kivétel lesz a jövőben is. 
A Kincstár eljárását a tetemes ügyteher és ügyhátralék mellett nehezíti, hogy a külföldi hatóságok válaszadási fegyelme nagyon esetleges, messze eltér a jogszabályban rögzített 90 naptól. Amennyiben az együttműködés nem kielégítő a Kincstár és külföldi szervek között, az az eljárások elhúzódásához vezet. További problémát jelent, hogy míg az NKO a megkereséseket angolul, németül vagy franciául küldi meg, addig a többi tagállam esetében ez nem feltétlenül igaz. Az NKO-nál a fordítás, tolmácsolás a fent említett három nyelven megoldott, de gyakran találkoznak román, holland, stb. nyelvű megkereséssel is, melynek fordítása jelentős időbe kerül, és nem is automatikusan megoldott (nincs tolmács/fordító).
A jogalap nélkül igénybe vett támogatások megelőzése érdekében ráadásul nagyon erős az előszűrés, ami a családtámogatási eljárásokat jellemző magas ügyiratteher (az összes iratanyag 70-75%-a a családtámogatási osztály munkájához kötődik) mellett szintén a határidők rovására mehet.

II.3. Folyósítási mechanizmus
A Kincstár Központtal kötött belső megállapodás szerint, – melyet az ombudsmani megkeresés hatására tűztek napirendre – amennyiben a törvény által meghatározott kizárólagos illetékességet indukáló elem lép be egy már folyósított ellátás tényálláselemei közé, úgy az eredetileg illetékes Regionális Igazgatóság az iratanyagot megküldi az NKO-nak intézkedés céljából, de a folyósítást nem állítja le, amíg az NKO határozatot nem hoz. Tehát a leállítás és az új folyósítás elindítása egyidejűleg történik a jövőben, kiküszöbölve az ellátatlan időszak létrejöttét.
A problémát az NKO-nál lévő ún. új igények jelenthetik, mert itt a külföldi társhatóságok megkeresése jellemzően elhúzódik, azonban a párhuzamosság elkerülése érdekében előzményadat hiányában nem hozható határozat, illetve nem folyósítható ellátás.

III. A Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóságán (KMRI), a Családtámogatási Iroda Váci Kirendeltségén lefolytatott helyszíni vizsgálat tapasztalatai
A vizsgálat célja volt a családtámogatási iroda eljárási rendjének, valamint a panaszok alapján feltárt problémák okainak megismerése, ezen túl az esetleges további panaszok eredményes, gyors elintézése érdekében a személyes kapcsolatfelvétel.

III.1. A Családtámogatási ellátás hatósági feladata
A Magyar Államkincstár Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság igazgatója, valamint a Családtámogatási Iroda vezetője tájékoztatást nyújtott a családtámogatási eljárásról, annak nehézségeiről, az eljárás során felmerülő problémákról. 
A Magyar Államkincstár 2001. január 1-jével vette át a jogelőd Országos Egészségbiztosítási Pénztártól a családtámogatási ellátás hatósági feladatát. Miközben ezáltal a szakmai feladatkör bővült, valamint az eljárás bonyolultabbá vált – hatósági ügymenet elvégzése, pénzügyi feladat lebonyolítása – négy-öt ízben létszámcsökkentésre került sor. (Az eljárásrendjükben követték a hatáskörbővülést.)
2001-ben a családtámogatási feladatok átvételével három kirendeltséget hoztak létre, mely kirendeltségek nem azonos feladat- és hatáskörrel rendelkeztek (Budapest, Cegléd - fővárosi igénylők, Vác- a Pest megyei igénylők ügyeinek vitele). A három kirendeltség három különböző adatbázissal rendelkezett. Az informatikai rendszer szétdaraboltsága miatt szükség volt a Központi Illetmény-számfejtési Rendszer (KIR) kidolgozására, amelynek elkészítése 6 hónapig tartott. Ekkor párhuzamos adatfeldolgozás történt a régi és az új rendszerben. Az első tetemesebb ügyhátralék ebben az időszakban keletkezett. Az ügyhátralék ledolgozására általános volt a rendkívüli munkavégzés elrendelése.
2007 novemberében két költözést is lebonyolított a Kincstár, először Budapesten belül a Fiumei útról a Lőportár utcába, majd ezt követően – anyagi okok miatt kényszerültek a bérlet felmondására – Vácra költözött. A szakmai munka mellett az ügyintézők jelentős szerepet vállaltak a költözés lebonyolításában.

III.2. A kifizetőhelyek megszűnése
A Kincstár igazgatójának szakmai álláspontja szerint a kifizetőhelyek bevonására nem kerülhetett volna sor a megfelelő háttéradatbázis megléte, működése nélkül. Az ügyintézési hátralék felhalmozása, mely a költözésnél már elkezdődött, a kifizetőhelyektől érkező adathalmazzal – melyet az ügyintézők a szakmai munka ellátása mellett rendszereztek – tovább nőtt.
Emellett a humánpolitikai oldalon is nehézségek mutatkoztak, mivel a kincstár családtámogatási részén nagyon magas a fluktuáció, az új munkatársak betanítása pedig hónapokat vesz igénybe.
Az ügyfélszolgálat a váci költözés után – az ügyfelek folyamatos tájékoztatásának megoldására – Budapesten maradt. Az ügyfélszolgálat megerősítése a szakmai létszám terhére történt. Az Országgyűlés három hónapot rendelt el a kifizetőhelyek bevonására, mely folyamatnak, megfelelő szakmaiság biztosítása mellett minimum másfél évet kellett volna kitennie.
Általános problémát jelent, hogy a Kincstár feladatát átszervező, megváltoztató, vagy a Kincstárhoz új hatáskört telepítő (pl. energiatámogatás) jogszabályok elfogadását megelőzően nem készülnek hatástanulmányok, a változtatások modellezése nem történik meg. Ennek hatására csupán folyamatos ügymenet mellett lehet kialakítani az új rendet kiszolgáló, annak megfelelő struktúrát, ami nehézségeket eredményez, ezáltal az állampolgároknak esetlegesen megélhetési problémát okozva. A Kincstár igazgatójának, irodavezetőjének szakmai álláspontja szerint az eljárás tovább nem egyszerűsíthető. A családtámogatási ellátás és az egészségbiztosítás ellátás (GYET folyósítása) több esetben közös felületet fed le, melyet a szervek együttműködésének kell előmozdítania.
A kirendeltségek megszűnésének akadálymentes lebonyolítása az előző folyósító szervekkel való konstruktív együttműködést kíván meg, mely együttműködés a nagyobb cégekkel nem volt megfelelő. (kb.770 kifizetőhely került bevonásra)
A kifizetőhelyek bevonása mellett az ellátásokat folyamatosan utalták. Az adatbázis (DOS program ékezetkezelése miatt a hibalista rendkívül magas volt) nem tette lehetővé a folyamatos ellenőrzést, így az utalásokat „vakon”, ellenőrzés nélkül adták ki. A kormányzati prioritási szempont elsődlegesen a folyamatos ellátottságon volt. A problémát az új igények megjelenése jelentette, mely esetben nem állt rendelkezésre előzményi adat.
A humánpolitikai oldalon ismét csúszás mutatkozott az időközben hatályba lépett Ktv. módosítás miatt, mely az új kollégák (30 fő) munkába állását – a pályáztatási rendszer miatt – csak márciusban tette lehetővé. 
A KGR informatikai rendszert üzemelő cég ígéretet tett az iktatórendszer fejlesztésére, mely a váci kirendeltség jelenlegi 0,5 MB, valamint a ceglédi kirendeltség jelenlegi 1MB tárhelyét 2 MB-ra emelné, ezáltal a sorozatos informatikai okokra visszavezethető késedelmet rövidíthetik le. Az iktatórendszer nem megfelelő működése miatt jelenleg a Kincstárhoz beérkezett igények 30 napot állnak iktatáson, ezáltal az ügyintézőhöz az irat eleve a jogszabályban előírt határidő túllépésével kerül.

III.3. Az ellátások ellenőrzése
Az ellenőrzés jelenleg folyamatos, azonban elsősorban a jogosultak bejelentési kötelezettségén alapszik. Nincs külön ellenőri státusz, az ügyintézési feladatokat ellátó ügyintézőkre hárul a feladat. Tipikus probléma az egyedülállóság ellenőrizhetetlensége, mely az ellátás összegében jelentős többletet jelent. A Kincstár tervezi a beépített ellenőrzési mechanizmus kiépítését, külön erre a feladatra specializálódott, 13 fős osztály létrehozásával.
Az ügyfelek gyakori panasza, hogy a Kincstár telefonon nem elérhető, ezzel az ügyintézés nagymértékben nehezebbé válik, hiszen személyesen kell megjelenniük az ügyfélszolgálaton.
2008 novemberétől a Kincstár beindította új, call center szolgáltatását, amely egyrészről csökkenteni fogja a tájékoztatás hiányára vonatkozó panaszokat (10%-ról 46%-ra nőtt 2 hét alatt a felvett hívások száma), másrészről jelentős terhet emel le a családtámogatási iroda munkatársainak válláról, lehetővé téve a hatékonyabb munkavégzést. 
Nagy előrelépést ígér a THEBA projekt, mely az összes szociális ellátás egy adatbázisba helyezésével nemcsak a családtámogatási ellátások ügyintézése, hanem az OEP-el való együttműködés is hatékonyabbá válna.
A Kincstár jelenleg két eljárásban is hatósági bizonyítványt köteles kiállítani, tankönyvtámogatás során, illetve a BKV kismamabérletek igényléséhez. Problémát jelent, hogy a jogszabályi véleményeztetésre megküldött anyagok elkészítésére rövid időkorlátot szabnak, mely nem elegendő ahhoz, hogy szakmai álláspontjukat részletesen kifejthessék.

IV. A Magyar Államkincstár Központ válasza
A tényállás teljeskörű felderítése érdekében, valamint a folyamatosan változó belső eljárásrend alakulásának nyomon követése érdekében szükséges volt a Magyar Államkincstár Központ írásbeli megkeresése.
Az átfogó vizsgálat során feltárt problémák, nehézségek ismeretében a családtámogatási eljárás folyamatos monitorozása mellett a MÁK Központ tájékoztatását kértem az alábbiakról:
1.	A családtámogatási kifizetőhelyek megszűnésével – a törvényben foglalt kivételektől eltekintve – a családtámogatási ellátások kifizetése teljes egészében a Magyar Államkincstár hatáskörébe került. Milyen módon készültek fel a tetemes ügyteherrel járó pluszfeladatra?
2.	Milyen módon történt az ügyfelek tájékoztatása a változásról?
3.	Milyen intézkedéseket tettek, milyen változásokat vezettek be az ügyfelek érdekében akkor, amikor szembesültek a Regionális Irodákra háruló jelentős ügyteherrel?
4.	Előfordult-e, és milyen mértékű volt átlagosan az eljárási határidő-túllépés? (2008-2009-es statisztikai adatok)
5.	Milyen intézkedéseket hoztak – a belső átszerveződés, tagállami hatásköri összeütközés folytán elhúzódó eljárások miatt – a családtámogatási ellátások folyamatosságának biztosítását elősegítendő?
6.	Hogyan alakult a Magyar Államkincstár családtámogatási irodáinak alkalmazotti létszáma, és az esetleges fluktuáció az elmúlt két évben? (2007-2009-es statisztikai adatok)
7.	Alkalmaznak-e prioritási sorrendet a beérkezett ügyek feldolgozása során?
8.	A nemzetközi elemet tartalmazó ügyek intézésére vonatkozó határidőn belül meghatároztak-e (akár belső utasítás szintjén) további, azon belül értendő ügyintézési határidőt, elősegítendő, hogy a 90 napos határidő (és a nyitva álló egyszeri meghosszabbítás) leteltével érdemi döntés születhessen és ne csak az első eljárási cselekmény megtételére kerüljön sor?
9.	A nemzetközi elemet tartalmazó családtámogatási ügyekben gyakori az E411-es formanyomtatvány beérkezésével, megküldésével összefüggő panasz. Ezen nyomtatványok más tagállamoknak való megküldése az ügyfelek számára nem nyomon követhető módon történik, ezáltal gyakran ellentétes tájékoztatást kapnak a két szervtől arra vonatkozóan, hogy hol tart az ügyük. Tervezik-e, hogy Magyarországról könyvelt levélpostai küldeményként kerüljenek postázásra ezen adatszolgáltatások (dokumentumok) a nyomon követhetőség érdekében?
10.	Szintén a nemzetközi elemet tartalmazó ügyekben az E411-es nyomtatványokkal kapcsolatos az a jelenség, hogy az egyes országok jelentős késedelemmel küldik meg egymásnak az adatszolgáltatást. Milyen eszközök vannak az NKO kezében ilyen esetben? Van-e bármilyen (szankcionálási) lehetőség vagy létezik-e olyan fórum, ahol az ilyen jellegű gyakorlat ellen bejelentést lehet tenni? 
11.	Amennyiben az érintett másik állam hatósága hosszú időn keresztül nem küldi vissza az E411-es nyomtatványt, van-e arra vonatkozó határidő, hogy meddig próbálják beszerezni az előzményadatokat? Mi az az időmúlás, amely után intézkednek az ellátások tekintetében előzményadatok hiányában is? Mi az ilyenkor irányadó eljárásrend, ez milyen formában van rögzítve? Milyen módon (nyilatkozat stb.) lehet pótolni az előzményadatokat? 
12.	Amennyiben az igénylő magyar biztosítási jogviszonnyal rendelkezik, és házastársa külföldön dolgozik, úgy Magyarország a teherviselő, a másik állam pedig kiegészítést fizet. Ebben az esetben a gyerekszám változás bejelentő nyomtatvány feldolgozására, az ellátás megállapítására az újszülött tekintetében mely határidő köti az NKO-t? (90 nap, vagy ilyen esetben a normál 30 napos ügyintézési határidő alatt jár el, hiszen az ellátás megállapításához külföldi szervtől beszerzendő adatra nincsen szükség) 
13.	A családtámogatási ellátások igénylése során eredetben megküldött iratok (pl. születési anyakönyvi kivonat) tekintetében milyen határidővel kell azokat visszaküldeni az igénylőnek? Ilyen esetben könyvelt levélpostai küldeményként adják-e fel az iratot? 
14.	A számfejtő programban való feldolgozás, revízió mennyi időt vesz átlagosan igénybe? Az informatikai rendszer hiányosságai mennyiben akadályozzák az eljárás menetét?
15.	Hivatalomhoz beérkezett valamennyi panasz sérelmezte, hogy a Kincstár telefonon nehezen elérhető, így a személyes megjelenést nem kívánó esetekben az ügyintézésük, információkérésük meghiúsul. Mennyiben tud eleget tenni a Magyar Államkincstár tájékoztatási kötelezettségének az újonnan bevezetett Call Center működtetésével?

IV.1. A kifizetőhelyek megszűnésével összefüggésben
A Magyar Államkincstár elnöke válaszában előadta, hogy a mintegy 3300 családtámogatási kifizetőhely 2008. január és április közötti fokozatos megszüntetésével az itt intézett ügyek az ügyfelek lakóhelye szerint illetékes Regionális Igazgatóságokhoz kerültek át, amellyel a Kincstárnak több mint 200 ezer igénylő ügyének további intézését kellett biztosítania.
A kifizetőhelyek megszüntetésére – a foglalkoztatottak létszáma szerint differenciálva – fokozatosan került sor a Családtámogatási Főosztály irányítása mellett. Az átadás-átvétel szabályozott rend szerint zajlott, útmutatók és ütemtervek kerültek kiadásra, ezen felül a 2000 főt foglalkoztató kifizetőhelyek részére szakmai értekezletet is tartottak.
Ahol indokolt volt, az Igazgatóság külön megállapodást kötött a kifizetőhellyel az iratanyag átvétele tárgyában. Az átadás-átvétel egyszerűsítését célozta az is, hogy a kifizetőhely a székhelye szerinti Igazgatósághoz adta át az állományát, ezt követően intézkedett a Kincstár az ügyek lakóhely szerinti illetékességének megfelelő elosztásáról. Az átszervezés során elsődleges cél volt az, hogy az ügyfelek részére az ellátás folyósításában fennakadás ne legyen, őket a változás hátrányosan ne érintse. A jelentős pluszfeladat ellátásához 49 fő létszámbővítésre volt lehetőség. Az ellátásban részesülő ügyfelek részére a változásról – az új folyósító szerv megnevezéséről és elérhetőségéről – a kifizetőhely írásos tájékoztatást adott.

IV.2. Az ügyfelek érdekében, valamint a Regionális Igazgatóságok Családtámogatási Irodáira háruló ügyteher kezelhetősége érdekében tett intézkedések
–	jogszabály-módosítási kezdeményezéssel éltek, melynek hatására lehetővé vált az ügyfelek számára az, hogy az igényléshez szükséges dokumentumokat – az orvosi igazolások és a tanulói/hallgatói jogviszony igazolások kivételével – másolatban csatolhassák;
–	lépéseket tettek annak érdekében, hogy a tanulói jogviszony fennállásáról az adatokat elektronikus úton az Oktatási Hivatal közölje, így ezek becsatolása a szülő részéről szükségtelenné válhat;
–	a Ket. rendelkezéseivel összhangban az igényelbírálás során a hiányzó adatokat a saját adatbázisból vagy az adatot kezelő hatóság adatbázisából szerzik be és csak abban az esetben szólítják fel az ügyfeleket a hiánypótlásra, ha ez nem vezet eredményre;
–	minimálisra csökkentették, illetve megszüntették a Kincstár egyes szervezeti egységei közötti papír alapú levelezést, az ügymenet gyorsítása érdekében a kommunikáció elektronikus úton folyik. Ahol jogszabály lehetővé teszi, más hatóságokkal szintén elektronikus alapú a kapcsolattartás;
–	az OEP-el megvalósított együttműködés értelmében a folyósító szervek közötti adatcsere lehetővé teszi a terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban, gyermekgondozási segélyben, illetve gyermeknevelési támogatásban részesülő személyek esetében a jogosulatlan igénybevétel kiszűrését;
–	az ellátás folyósításának korszerűsítése irányába hat az, hogy egyre több ügyfél kéri ellátásának bankszámlára történő folyósítását a postai utalás helyett;
–	a gyermekvédelmi intézkedések tárgyában hozott gyámhatósági döntéseknek a döntéshozó hatóság általi közvetlen kincstárhoz juttatásával az ügyintézés hatékonysága növekszik;
–	mind energiatámogatási, mind családtámogatási ügyekben a nagy tételben kiküldendő iratok nyomtatása és postázása központilag történik, amely idő- és költségcsökkentő.
A családtámogatási szakterület feladatellátása, így az igényelbírálás és a döntéshozatal során elsősorban a szakmai minőség a hangsúlyos, ebből adódóan adódhat időnként határidő túllépés, ennek aránya azonban nem számottevő.
Tapasztalataik szerint a nemzetközi ügyek vonatkozásában több kérdés nem szabályozott, illetve a tagállamok sem követnek egységes gyakorlatot, ezért az egyes ügyekben különböző módon kell az érintett tagállam jogrendszeréhez is alkalmazkodni. A belső átszerveződés és a tagállami hatásköri összeütközés folytán elhúzódó eljárások miatt a családtámogatási ellátások folyamatosságának biztosítása érdekében tett intézkedések:
–	a magyar hatóságok elsődleges joghatósága hiányában az ellátások folyósításának megszüntetésére nem tudomásszerzéskor, hanem a másik érintett tagállam hatósága részére történő adatszolgáltatás megküldésével egyidejűleg kerül sor;
–	a másik tagállam hatóságának hosszú ideje elhúzódó válasza esetében – ha magyar hatóság az elsődleges teherviselő – az ügyfél nyilatkozata alapján ideiglenes határozattal megkezdődik a folyósítást;
–	Kincstáron belüli illetékesség megváltozásakor az ügy áttételéről oly módon kell intézkedni, hogy a folyósítás zökkenőmentes legyen, ne maradjon ki egyetlen hónap sem.
A jelenleg hatályos koordinációs szabályozás nem ad olyan eszközt a tagállamok kezébe, amelyet a másik érintett tagállam hatóságának késlekedése, vagy döntésének elmaradása esetén alkalmazni lehetne. Az egyes tagállamok hatóságai egymással mellérendeltségi viszonyban állnak, ezért hosszabb ideje elmaradó válaszadás esetén a magyar hatóságnak csak arra van lehetősége, hogy felhívja az érintett hatóság figyelmét az elmaradásra, és újra kérje adott ügyben az információ megadását.
A megoldást a rendszer korszerűsítésében látják, ennek érdekében a magyar hatóságok aktívan részt vesznek az új, 2010 márciusától hatályban lépő koordinációs szabályok és ezen belül az adatcsere kidolgozásának munkálataiban.

IV.3. Létszám tekintetében
A folyamatos kormányzati létszámcsökkentés következtében a családtámogatási szakterületen dolgozók létszáma a növekvő feladatmennyiség ellenére csökkent.

Régió	2006. első félév	2006. második félév	2007. első negyedév	
Közép-magyarországi	148	136	123	
Közép-dunántúli	50	42	46	
Nyugat-dunántúli	45	45	44	
Dél-dunántúli	50	48	46	
Észak-magyarországi	60	58	58	
Észak-alföldi	85	79	80	
Dél-alföldi	74	70	71	
 összesen	512	478	468	
Az újonnan ellátandó teendők folytán két létszámbővítésre került sor, a lakossági energiatámogatás 2007. évi bevezetését követően 44 fővel, a kifizetőhelyi állomány beérkezését követően pedig 49 fővel emelkedett a létszám.
A Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság Nemzetközi Kapcsoltok Osztály létszáma 2007-ben a nyitó létszám10 fő volt, mely év végére +7 fővel bővült, 2008-ban. Az osztály már 24 fővel működött. A Nemzetközi Kapcsolatok Osztályának fluktuációs adatai szerint 2007-ben 2fő lépett ki, míg 2008-ban 8fő.

IV.4. Prioritási sorrend
Alapvetően a beérkezés sorrendjében, az ügyintézési határidőre figyelemmel történik az ügyintézés. Ha szükséges, prioritást azon esetek élveznek, ahol a család egyáltalán nem részesül ellátásban. Az anyasági támogatás megállapítása iránti igények minden esetben prioritást élveznek, tekintettel arra, hogy az igényelbírálás határideje.

IV.5. Ügyek száma
A MÁK a családtámogatási szakterülethez tartozó feladatainak ellátása keretében évente közel 2.300.000 hatósági döntést hoz – ezen belül a családtámogatási ügyekben hozott döntések száma közel 600.000.

IV.6. Informatikai rendszer
A Kincstár családtámogatási szakterülete feladatellátásához több különböző időben létrehozott, szigetrendszerben működő informatikai programot használ. A családtámogatási ellátások feldolgozása jelenleg régióként a KIR program Cst. moduljában történik, országosan egységes adatbázis jelenleg nem létezik. Az összesített adatok csak utólagosan állnak rendelkezésre.
Az igényelbírálást megelőzően ezért – a kettős folyósítás elkerülése érdekében – előzményi adatok kérése szükséges.
Tekintettel arra, hogy a Kincstár által visszakövetelt jogalap nélkül felvett ellátásokból származó követelésállomány jelenleg 500 millió Ft feletti, fontosnak tartják a jogosultság megállapítását és a folyósítást megelőzően a kizáró okok lehető legkörültekintőbb vizsgálatát.
Az elbíráláshoz szükséges adatok beszerzése gyorsabb és hatékonyabb lenne más nyilvántartó hatóságokkal történő on-line kapcsolat megléte esetén.
A fejlesztések folyamatosak, jelenleg is több, milliárdos költségvetésű projekt zajlik a Kincstárban, egyebek mellett a családtámogatási rendszer nyilvántartásainak, illetve az ügyintézési folyamatoknak a modernizálása érdekében. Elvárás, hogy az új informatikai rendszerek képesek legyenek országosan egységes adatok naprakész nyilvántartására, ütköztetésére, más hatóságokkal történő elektronikus kapcsolat feltétele, nagy mennyiségű adat küldetésére és fogadására és megfelelő statisztikai adatok kimutatására.

IV.7. Elérhetőség
A Kincstár folyamatosan fejleszti az ügyfeleket kiszolgáló tájékoztatási rendszereit, ennek keretében 2008. október végén indult Call-Center szolgáltatás, ahol a beérkező hívásokra családtámogatási témában 7 fő, a nemzetközi családi ügyekben 2 fő válaszol teljes munkaidőben.
A naponta átlagosan beérkező 800 családtámogatási hívás 85-90%-át, 200 nemzetközi hívás 80%-át kezelik, mely Ugyancsak folyamatos javulást mutat. A Call-Center kapacitását a Kincstár a szükségletekhez igazítva folyamatosan növeli, az egyidejűleg érkező hívások száma kibővült, a korábbi 30-nál több hívást tud a rendszer fogadni.
Az osztrák vonatkozású ügyekkel foglalkozó győri szervezeti egységhez a szolgáltatás újabb végpontjának kialakítása folyamatban van. Az ügyfeleket szolgálja ezentúl a folyamatosan megújuló honlap.
A Kincstár elnöke válaszában kitért arra, hogy a Kincstár 1,4 millió fő részére fizet családtámogatási ellátást, a családi ügyben hozott hatósági döntések száma évente 600 ezer körüli. A feladat ellátása jónak mondható, a panaszügyek száma az ügyek nagyságrendjéhez mérten az összes ügy 0,1 %-a.  Az elnök válaszában kitért azonban arra, hogy tapasztalatuk szerint az ügyfelek panaszai a legtöbb esetben nem megalapozottak, valamint az ügyintézést sok esetben nehezíti az ügyfelek együttműködésének hiánya. Mindemellett meggyőződésük, hogy a közigazgatási szervek közötti szorosabb együttműködés feltételeinek megteremtésével és az informatikai fejlesztésekkel csökkenthető az elégedetlen ügyfelek száma.

Megállapításaim
I. A hatáskör tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint az ezek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. § (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
Elsőként azt vizsgáltam, hogy az ügyben érintett szervre kiterjed-e a hatásköröm. A vizsgálattal érintett Magyar Államkincstár az Obtv. 29. § (1) bekezdés a) pontja szerinti közigazgatási feladatot ellátó szerv, így tevékenységének vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik. 

II. Az alkotmányos jogok tekintetében
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa egy adott probléma mögött álló összefüggés-rendszer feltárása során autonóm, objektív és neutrális módon, kizárólag alapjogi érvek felsorakoztatásával és összevetésével tesz eleget az Alkotmányban kapott mandátumának.
Az ombudsmani vizsgálat ennek értelmében nem terjedt és nem is terjedhetett ki az Államkincstár családtámogatási eljárási rendjének átalakításával, átszervezésével kapcsolatos hatékonysági, célszerűségi megfontolásokra. Jelentésemben kizárólag annak a vizsgálatára szorítkoztam, hogy a kifizetőhely konszolidáció során, illetve a belső strukturális átszerveződés  következményei, hatásai nyomán kialakult helyzet visszásnak tekinthető-e a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményének és az ügyfelek tisztességes eljáráshoz való jogának, valamint a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való jogának biztosítása szempontjából.
Az Alkotmánybíróság több határozatában megállapította, hogy a jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. A jogbiztonság tehát nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon ugyan nem nevesített, de az alkotmánybírósági gyakorlatban az 57. § (1) bekezdésében foglalt független és pártatlan bírósághoz való jog, illetve a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezetett alkotmányos alapjog. Az Alkotmánybíróság a tisztességes eljáráshoz való jog lényegét határozatban fogalmazta meg, aztán több határozatban megerősítette. Ennek alapján a tisztességes eljárás követelménye olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet megítélni. Az Alkotmánybíróság a határozatban utalt arra, hogy a tisztességes eljáráshoz való jog abszolút jog, amellyel szemben nem létezik mérlegelhető más alapvető jog vagy alkotmányos cél, mert már maga is mérlegelés eredménye.
Az alkotmánybírósági gyakorlat arra is felhívja a figyelmet, hogy a közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek általában az eljárások, ezen belül különösen az egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét.
A hatálybalépésnek a keletkezéshez képest későbbi (in futuro) időpontját általában a jogszabályra való kellő felkészülési idő biztosítása indokolja. A „kellő idő” magában foglalja a jogszabály szövegének megszerzéséhez szükséges időt, a jogalkalmazó szervek felkészülési idejét, esetleges továbbképzések keretében, és a személyi és tárgyi feltételek megteremtését.
Az AB gyakorlatát szem előtt tartva tehát a jogbiztonság a jogszabályok változásával kapcsolatban végeredményben nem más, mint bizalomvédelem: a jog állandóságába vetett bizakodás védelme, mely bizakodásra az érintett jogalanyok jelentős döntése alapult vagy alapulhatott. Az AB a jogállamiságból, pontosabban az abból levezetett jogbiztonságból vezeti le a szerzett jogok és a bizalomvédelem követelményét. A szerzett jogok fogalmát a magyar alkotmánybírósági gyakorlat eddig nem definiálta, azonban az egyedi esetek lehetőséget adnak bizonyos általánosításra, amely alapján a szerzett jogok fogalma valamelyest körülhatárolható.
A családok támogatása körében nyújtott szolgáltatásokat az alkotmánybírósági gyakorlat tipikusan a bizalomvédelem alá besorolt jogosultságcsoportok közé helyezi. A családtámogatási ellátások esetében ugyanis az érintettek a hatályos törvény rendelkezései alapján, a gyermek vállalására vonatkozó egzisztenciális súlyú döntést hoznak, mely alapja a jogosultság létrejöttének. 
A szerzett jogok ilyen irányú védelme annyiban több mint a német vagy a svájci gyakorlatban érvényesülő bizalomvédelem, hogy nemcsak a vagyoni hatású diszpozícióval alátámasztott bizakodást védi, hanem az egzisztenciális – pl. a gyermekvállalásra vonatkozó – döntésekkel alátámasztottakat is.
Meg kell jegyezni azonban, hogy valamely jogosultság szerzett joggá minősítése nem jelent abszolút védelmet. Indokolt esetben ezek is korlátozhatók. Ezt a lehetőséget a 43/1995. (VI. 30.) AB határozat mondta ki egyértelműen.
A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében rögzített. Az ebben foglaltak szerint a Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges. Az alkotmányi felsorolás – ahogyan azt már korábbi jelentéseimben is megállapítottam – egyben „rangsornak” is tekinthető: a gyermeknek kétségtelenül elsődlegesen a családtól kell a szükséges védelmet és gondoskodást megkapnia, ezt azonban az állami intézményvédelemnek ki kell egészítenie (meghatározott esetben pedig pótolnia, helyettesítenie szükséges).
Az alapjogoknak létezik egy intézményvédelmi oldala: az egyén alanyi jogának biztosításával, védelmével és érvényesülésével összefüggő tágabb értelemben vett pozitív állami kötelezettségeket összefoglalóan állami intézményvédelmi kötelezettségnek nevezzük. Az Alkotmánybíróságnak következetes az ítélkezési gyakorlata azt illetően, hogy az államnak az alapvető jog tiszteletben tartására és védelmére vonatkozó kötelezettsége nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem magában foglalja azt is, hogy biztosítania kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételeket is. 
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésébe foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként kell kezelnie. Ez azt jelenti, hogy a jogosultságok és kedvezmények elosztása nem feltétlenül kell hogy egyenlő legyen, de a döntéshozatal során minden érintett szempontjait azonos tisztelettel és körültekintéssel  kell mérlegre tenni. Az Alkotmánybíróság kifejtette azt is, hogy alkotmányellenes megkülönböztetésről csak akkor lehet szó, ha a jogszabály egymással összehasonlítható, a szabályozás szempontjából azonos csoportba tartozó jogalanyok között tesz különbséget anélkül, hogy annak alkotmányos indoka lenne.
Lényeges ugyanakkor, hogy – az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésére tekintettel – az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról szóló 2003. évi CXXV. törvény a közvetett diszkriminációt is kifejezetten tiltja (9.§). A közvetett hátrányos megkülönböztetés esetében a szabály kihirdetése és alkalmazási gyakorlatának kialakulása előtt nem lehet megállapítani, hogy az diszkriminatív eljáráshoz vezet-e. Közvetett diszkriminációt valósít meg azonban az a szabályozás, amelynek alkalmazása szükségszerűen kedvezőtlenebb bánásmódot eredményez bizonyos védett tulajdonsággal rendelkező személyek számára. A közvetett hátrányos megkülönböztetésnek fogalmi eleme, hogy a szabály eredményeként a védett tulajdonsággal rendelkező személyek csoportja lényegesen nagyobb arányban kerül kedvezőtlenebb helyzetbe, mint a velük összehasonlítható helyzetben lévő személyek másik csoportja.

III. A Magyar Államkincstár eljárása tekintetében
A vizsgálatom fókuszában a Magyar Államkincstár által folyósítható, alanyi jogon járó családtámogatási ellátások álltak, úgymint a családi pótlék, gyermekgondozási segély (GYES), gyermeknevelési támogatás (GYET), anyasági támogatás, mivel ezen ellátások valamennyi gyermek után – a szülők biztosítotti jogviszonyától függetlenül – a jogosultak kérelmére megállapítható juttatások. Az átfogó vizsgálatomnak nem volt célja tehát a komplex családtámogatási rendszer működésének feltárása, a biztosítotti jogviszonyhoz kötött, az Egészségbiztosítási Pénztárak által folyósított ellátási formákat nem vizsgáltam. Az átfogó vizsgálatomban azonban – tekintettel arra, hogy a két típusú (alanyi jogon járó, illetve biztosítási alapú) ellátások közötti választás lehetősége a hatályos jogszabályi keretek között adott – a két ellátás közötti váltáskor felmerült problémákra, nehézségekre jelentésemben külön is kitértem. Az ellátások közötti választással kapcsolatban ugyanis megállapítást nyert, hogy a zökkenőmentes átállás nem biztosított, mely több esetben eredményezett ellátatlan időszakot.

III.1. A Magyar Államkincstár szervezeti struktúrájának alakulása 
A Magyar Államkincstár vizsgált időszakban bekövetkezett szervezeti változásokkal összefüggésben a Kincstár elnöke válaszlevelében kifejtette, hogy a Magyar Államkincstár szervezeti struktúrája a mindenkor hatályos Szervezeti és Működési Szabályzat szerint épül fel. Eszerint a családtámogatási szakterület vonatkozásában a Kincstár a 19 megyében és a fővárosban lévő Területi Igazgatóságain működő Családtámogatási és Szociális Ellátási Irodái útján látja el a jogszabályban előírt feladatait. Ügyfélszolgálat minden megyeszékhelyen működik (és a vizsgált időszakban is működött.) Egyes megyékben igazodva a helyi igényekhez és lehetőségekhez, külön ügyfélszolgálatot tartanak fenn az ügyfelek kiszolgálása érdekében. 
A tájékoztatás szerint a jogorvoslati eljárások lefolytatása és a szakmai irányítási feladatok ellátása a Kincstár központjának Jogi Főosztályán belül működő Családtámogatási, Jogi és Ellenőrzési Osztályon zajlik. 
2009 februárjáig az Európai Gazdasági Térség (EGT) tagállamainak hatóságait is érintő ügyekben az ellátások megállapítása és folyósítása tekintetében kizárólagos illetékességgel a Budapesti és Pest Megye Területi Igazgatóság Családtámogatási és Szociális Ellátási Irodája járt el. A tagállami hatóságok közötti adatcserét a Családtámogatási-, Jogi és Ellenőrzési Osztály látta el. 
A Kincstár szervezetrendszerében 2007. április 1-ét követően jelentős mértékű változás történt. A magyar közigazgatási rendszerben végbement regionalizáció következtében a Megyei Igazgatóságok helyett – három megyét tömörítő – Regionális Igazgatóságok jöttek létre.
A Kincstár Központjában a Jogi Főosztályból kivált a Családtámogatási-, Jogi és Ellenőrzési Osztály és a Hálózatirányítási Igazgatóság irányítása alatt Családtámogatási Főosztályként kezdte meg a működését. Az ügymenet egyszerűsítése és a párhuzamosságok felszámolása céljából az EGT tagállamokkal folytatott adatcsere a Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság feladatkörébe került 2007 novemberétől.
Az EGT tagállami érdekeltségű ügyek esetében a feladatellátás hatékonyabb biztosítása érdekében átszervezésre volt szükség, amelynek előkészületei 2008 decemberében kezdődtek meg. Ennek keretén belül 2009 februárjától a Nyugat- dunántúli Regionális Igazgatóság Családtámogatási és Szociális Ellátási Irodáján belül egy kizárólag az osztrák vonatkozású ügyek ellátására szakosodott szervezeti egységet alakítottak ki.
A Kincstár elnöke válaszában kifejtette azt is, hogy az ügyvitel – jogszabályi kereteken belüli – egyszerűsítése érdekében tett intézkedések folyamatosak, egy részük az igényeknek megfelelő szervezeti struktúra optimalizálását, másik részük pedig a hatályos jogi szabályozás mellett az eljárás hatékonyabbá tételét célozta. 

III. 2. A családtámogatási eljárások elhúzódásáról
Az átfogó vizsgálat során a megkeresésre beérkezett válaszokból, valamint a helyszíni vizsgálatok során tapasztaltakból egyértelműen megállapítható, hogy az eljárások elhúzódásához több tényező együttes megléte járult hozzá.
A Magyar Államkincstár folyamatos strukturális átalakulásait, valamint feladatbővüléseit nem követte egyenes arányban a munkateher ellátásához szükséges személyi állomány kialakítása. Ez tükröződik a munkavállalók által benyújtott panaszbeadvány tartalmából is. A működés közbeni létszám-bővítés prognosztizálja az eljárások elhúzódását.
A Kincstárhoz új hatáskört telepítő jogszabályok elfogadását megelőzően nem készültek előzetesen hatástanulmányok, a változtatások modellezése nem történt meg, melynek hatására több ízben kellett módosítani, belső átalakítással a már kialakított és az állampolgárok által megismert eljárásrendet. Alapvetően az eljárás folyamatos felülvizsgálata, az eljárást meggyorsító rendelkezések meghozatala előremutató és szükséges intézkedések a Kincstár vezetőségétől. A feladatátadás-átvétel vonatkozásában azonban a jogalkotói akarat arra irányul, hogy a rendelkezésre álló felkészülési időben – jelen esetben három hónap – történjen meg az új feladat modellezése, az ügyiratok átvétele, feldolgozása, megelőzve ezzel, hogy az eljárási határidőcsúszással az állampolgárokat érje hátrány. 
A személyi állomány kialakításának megkésettsége, valamint a hatástanulmányok, a változtatások modellezésének a hiánya miatt kialakult helyzet, az eljárások elhúzódása az Alkotmányban foglalt jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okoznak
A családtámogatási eljárások alapvetően elektronikus adatfelvételre épülő eljárások, majd a hatósági döntés során hozott határozat által megállapított ellátás is elektronikus nyilvántartásba kerül, amelyhez tehát elengedhetetlen a megfelelően kialakított, gyors és hatékony számítógépes rendszer működése. A vizsgálat megállapította, hogy a jelenleg működő KIR adatbázisrendszer, bár folyamatos fejlesztés alatt áll, szigetrendszerben működő informatikai programként áll rendelkezésre, országosan egységes adatbázis jelenleg nem létezik. Feltehetően 2010 januárjától már képes lesz a rendszer, a belső fejlesztéseknek köszönhetően országos szintű adatbázissal dolgozni. A Kincstár elnökének válasza is alátámasztja, hogy az elbíráláshoz szükséges adatok beszerzése gyorsabb és hatékonyabb lenne más nyilvántartó hatóságokkal történő on-line kapcsolat megléte esetén.
Az OBH 1076/2009. számú ügyben feltárt visszás helyzet kialakulása, az eljárás elhúzódása alapvetően a gyámhatóságok téves jogalkalmazására volt visszavezethető, amelyre vonatkozó megállapításaimat külön vizsgálat keretében az OBH 2106/2009. számú jelentésemben fogalmaztam meg.
Az ügyben megállapítottam, hogy az Igazgatóságok közötti belső ügyiratforgalom nem zökkenőmentes. A vizsgálat továbbá feltárta, hogy a MÁK Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság Családtámogatási Irodájának több telephelyen való működése miatt kialakított belső postai szolgálat nem megfelelő hatékonysággal és gyorsasággal járt el.
A Ket 22.§ (2) bekezdése szerint hatáskör vagy illetékesség hiányában a hatóság a kérelmet és az ügyben keletkezett iratokat – az ügyfél egyidejű értesítése mellett – haladéktalanul, de legkésőbb a kérelem megérkezésétől, folyamatban levő ügyben a hatáskör és illetékesség hiányának megállapításától számított öt munkanapon belül átteszi a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz. Az illetékesség hiányának megállapítása, illetve a megfelelő szervhez való áttétel vonatkozásában ugyanezt az öt napos határidőt foglalja magában a Korm. rendelet is.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy azáltal, hogy a Kincstár több alkalommal nem a megfelelő határidőben járt el az illetékességi vita megállapítása, illetve az ügyirat áttétele során, a jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásságot okozott.
A Korm. rendelet 19. § (6) bekezdése szerint a regionális egészségbiztosítási pénztár, illetve a társadalombiztosítási kifizetőhely a terhességi-gyermekágyi segély, illetve a gyermekgondozási díj megállapítása iránti kérelem elutasításáról hozott határozatát az Igazgatósággal, illetve a családtámogatási kifizetőhellyel is közli, amely hivatalból eljárást indít az ügyfél gyermekgondozási segélyre való jogosultságának megállapítása iránt. A gyermekgondozási segélyre való jogosultság feltételeinek fennállása esetén a Cst. 37. §-a (1) bekezdésének alkalmazásában a kérelem benyújtása időpontjának a terhességi-gyermekágyi segély, illetve a gyermekgondozási díj iránti kérelem benyújtásának időpontját kell tekinteni. A Közép-magyarországi Regionális Igazgatóság írásban beérkezett válasza szerint a területi egészségbiztosítási pénztárak felől jelzések nem érkeznek, véleményük szerint azért, mert csak a családtámogatási jogszabályok tartalmaznak erre vonatkozóan rendelkezést. Jellemzően az igénylők a gyermekgondozási támogatás megállapítására irányuló igénybejelentésükhöz csatolják az egészségbiztosítási szerv elutasító határozatát.
A vizsgálatom során megállapítottam, hogy azáltal, hogy az érintett egészségbiztosítási pénztárak a Korm. rendelet 19. § (6) bekezdésében meghatározott jelzési kötelezettségüknek nem tesznek eleget, az Alkotmányban foglalt jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okoznak.

III. 3. A nemzetközi vonatkozású ügyek tekintetében
A vonatkozó koordinációs rendeletek (1408/71/EGK és 574/72/EGK rendelet) alapján, a családi ellátások megállapításánál a biztosítási elv és a területi elv (lakó- vagy tartózkodási hely) ütközése esetében elsődlegesen a biztosítási elv alkalmazandó. Melynek megfelelően a családi ellátás folyósítására azon tagállam jogosult, amely területén a házastársak, élettársak közül a biztosítási jogviszonnyal rendelkező fél tartózkodik. Amennyiben mindkét szülő biztosított, amely tagállam területén a gyermek(ek) tartózkodnak, azon tagállam lesz kötelezett az alapellátásra, a másik tagállam – amennyiben a szülők magasabb összegű ellátásra lennének jogosultak az adott tagállamban – a kérelem benyújtását követően  kiegészítés fizetésére kötelezett.
Az ügyek vizsgálata során nyilvánvalóvá vált, hogy az egyes kincstári igazgatóságok, kirendeltségek nem rendelkeztek, illetőleg rendelkeznek közös, elektronikus hozzáférésű adatbankkal. 
A MÁK elnökének tájékoztatása szerint a Kincstár családtámogatási szakterülete feladatellátásához több különböző időben létrehozott, szigetrendszerben működő informatikai programot használ. A családtámogatási ellátások feldolgozása jelenleg régiónként a KIR program Cst. moduljában történik, országosan összesített adatok csak utólagosan állnak rendelkezésre. Az igényelbírálást megelőzően ezért – a kettős folyósítás elkerülése érdekében – előzményi adatok lekérése szükséges. Az elbíráláshoz szükséges adatok beszerzése gyorsabb és hatékonyabb lenne más nyilvántartó hatóságokkal történő on-line kapcsolat megléte esetén. A fejlesztésekkel kapcsolatos elvárás, hogy az új informatikai rendszerek képesek legyenek országosan egységes adatok naprakész nyilvántartására, más hatóságokkal történő elektronikus kapcsolat felvételére, nagy mennyiségű adat küldésére és fogadására és megfelelő statisztikai adatok kimutatására. A Ket. rendelkezéseivel összhangban az igényelbírálás során – hiányos igénybejelentés esetén – a hiányzó adatokat a saját adatbázisból vagy az adatot kezelő hatóság adatbázisából szerzik be, és csak abban az esetben szólítják fel az ügyfeleket hiánypótlásra, ha ez nem vezet eredményre. 
A Ket. 2009 októberében életbelépett rendelkezése megteremtette ennek a gyakorlatnak az ügyfelek jogainak garantálását célzó jogszabályi hátteret is, az adatszolgáltatást 5 munkanap alatt kell teljesíteni.
Az egyes szervezeti egységek közötti adatcsere szükségképpen levelezés útján történt, amely szintén jelentősen késleltette az elbírálás folyamatát. Ezzel kapcsolatban azt a tájékoztatást kaptam, hogy a számítástechnikai fejlesztésekkel párhuzamosan minimálisra csökkentették, illetőleg megszüntették a kincstár egyes szervezeti egységei közötti papír alapú levelezést, az ügymenet gyorsítása érdekében a kommunikáció elektronikus úton zajlik.
Az OBH 4543/2008 sz. ügyben a kirendeltségek közötti iratanyag áttétel jelenős határidő túllépéssel történt. A panaszos 2007. november 27-én adta le igénylését, és csak 2008. február 12-én került az iratanyag továbbításra az illetékes NKO-ra. Az NKO jelentős határidő túllépéssel hívta fel panaszost hiánypótlásra 2008. május 13-án. Végül 2008. június 9-én E411-es nyomtatvánnyal megkeresték a román hatóságokat, és egyúttal felfüggesztő végzést hoztak az eljárás felfüggesztéséről. A román fél válasza augusztus 6-án megérkezett, az igénylés azonban csak 2008. szeptember 16-án került elbírálásra, az ellátás kiutalása pedig közel egy évvel az igénylést követően 2008. szeptember 19-én történt meg. A gyermekét egyedül nevelő panaszos közel egy éven át ellátatlan volt. 
A Kincstár tájékoztatása szerint a belső átszerveződés és a tagállami hatásköri összeütközés folytán elhúzódó eljárások miatt a családtámogatási ellátások folyamatosságának biztosítása érdekében a kincstáron belüli illetékesség megváltozásakor az ügy áttételéről oly módon intézkednek, hogy a folyósítás zökkenőmentes legyen, ne maradjon ki egyetlen hónap sem. Tájékoztattak továbbá, hogy az ügyintézés alapvetően az ügyintézési határidőre figyelemmel, a beérkezés sorrendjében történik. Ha szükséges, prioritást azon esetek élveznek, ahol a család egyáltalán nem részesül ellátásban. Jelen esetben ugyan erről volt szó – az édesanya és gyermeke átmeneti szálláson került elhelyezésre –, mégis 11 hónap múltán folyósították számukra a családi pótlékot.
A nemzetközi ügyek esetében biztosított 90 napos ügyintézési határidőn belüli további belső ügyintézési határidő meghatározására nem került sor a MÁK-nál, a feldolgozás alapvetően beérkezési sorrendben történik. 
Álláspontom szerint ez jelentős kihatással lehet a végső ügyintézési időtartamra, mert amennyiben úgy áll 90 napos jogszabályi határidő egy hatóság rendelkezésére az adott ügyben, hogy ebbe nem számít bele a tényállás tisztázásához szükséges adatok beszerzésének ideje, akkor az ügyintézési határidő letelhet pusztán a külföldi hatóság megkeresésével. Ezután kezdődik csak a 90 napos határidőbe bele nem számító várakozás a válaszra (ami a gyakorlati tapasztalatok szerint akár több hónap is lehet lásd.: OBH 4906/2008, 4941/2008, 1275/2009, 1299/2009, 1415/2009), majd annak beérkezése után a határozat meghozható, tehát formálisan akár a jogszabály által előírt 90 napon belül is megszületik egy-egy döntés, valójában közel egy évig is elhúzódhat az eljárás. Az ügyfél szempontjából pedig rendkívül méltatlan helyzetet eredményez az, hogy esetleg egyedülálló szülőként akár egy évet is kelljen várnia ellátás nélkül. 
A MÁK ilyen esetekben alkalmazott gyakorlata (2009. júniusi tájékoztatás) az, hogy a másik tagállam hatóságának hosszú ideje elmaradó válasza esetében – ha magyar hatóság az elsődleges teherviselő – az ügyfél nyilatkozata alapján ideiglenes határozattal megkezdik a folyósítást. A tájékoztatás felhívja a figyelmet arra, hogy a jelenleg hatályos szociális területre vonatkozó koordinációs szabályozás nem ad olyan eszközt a tagállamok kezébe, amelyet a másik érintett tagállam hatóságának késlekedése, vagy döntésének elmaradása esetén alkalmazni lehetne. Az egyes tagállamok hatóságai egymással mellérendeltségi viszonyban állnak, ezért a magyar hatóságnak is csupán arra van módja, hogy ilyen esetekben felhívja az érintett másik felet a válaszadás elmaradására, és újra kérje az információ megadását.
További problémát jelent, hogy a MÁK jelenleg a nemzetközi ügyek esetében a tényállás tisztázásához szükséges „E” nyomtatványokat nem könyvelt levélpostai küldeményként küldi. Így az ügyfelek hiába fordulnak akár személyesen panasszal a késedelmes ügyintézés miatt a külföldi hatósághoz, semmilyen „bizonyító erővel bíró” irat nincs a kezükben arra nézve, hogy a magyar fél már megküldte az ügyintézéshez szükséges nyomtatványt. Így két hatóság állítása között „őrlődve” várják az ellátás folyósítását (OBH 4906, 1415/2009), ami szerencsés esetben csak kiegészítés és nem maga az alapellátás.
A MÁK tájékoztatása szerint a jelen gazdasági helyzetben egyik fő kormányzati célkitűzés a közigazgatásban is a költségcsökkentés, ezért nem tartják indokoltnak, hogy az éves szinten több tízezer küldemény külföldre történő postázása tértivevénnyel történjen.
Az OBH 4906/2008. sz. ügyben problémát jelentett az eredetben csatolt iratok visszajuttatása. Időközben valóban megszűnt az eredetben csatolás szükségessége, így a jövőre nézve ez nem kell, hogy megismétlődjön. Mindazonáltal látható, hogy a MÁK tájékoztatásával ellentétes gyakorlat folyt esetenként, hiszen panaszos az eredeti okmányt végül nem ajánlott küldeményként, hanem „sima” postai küldemény formájában kapta meg.
További jellemző problémaként jelentkezett, hogy bár az ügyfelek csak kiegészítés iránti kérelmet terjesztettek elő a másik tagállamban, az alapellátás folyósítását is felfüggesztették itthon, holott már az iratanyag NKO-hoz való áttételekor nyilvánvaló volt az áttételt kísérő hivatali levelezésben, hogy a teherviselő fél Magyarország, a másik fél csupán kiegészítést fog fizetni.
Ez a gyakorlat – a folyósítás felfüggesztése – az Alkotmányban foglalt jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelményével, valamint a szerzett jogok és a bizalomvédelem követelményével kapcsolatban visszás helyzetet eredményezett, melyet a Kincstár az új, egyszerűsített eljárásrend bevezetésével orvosolt.
Problémaként merült fel továbbá, hogy mikor, kinek kell teherviselő fél változása esetében igényelnie az ellátást a másik tagállamban. Az OBH 5762/2008. sz. ügyben a jogviszony összetett voltára tekintettel 2006. június 1-je és 2008. január 1-je között négy alkalommal változott a teherviselés és kiegészítés fizetés rendje, illetve a folyósító fél. Erről panaszos állítása szerint nem kapott tájékoztatást, így az olasz fél felé csak kiegészítés iránt nyújtott be kérelmet, annak ellenére, hogy közel egy év esetében az olasz fél a teherviselő. 
A MÁK elnökének tájékoztatása szerint a MÁK jelenlegi gyakorlata szerint az ügyfél figyelmét felhívja arra, hogy másik tagállam hatóságától kérje az ellátások megállapítását.
Az OBH 4941/2008. sz. ügyben 2007 októberében adott be panaszos családi pótlék iráni kérelmet. Az NKO 2008 augusztusában kereste meg az előzményadatok miatt a német hatóságokat. Az ellátás végül 2008. szeptember 24-én került visszamenőlegesen kiutalásra, majd egy évig ellátás nélkül hagyva a két gyermekét egyedül nevelő édesanyát. Ebben az ügyben merült fel továbbá az a probléma, hogy a másik tagállam részéről nem érkezett válasz, így végül a rendelkezésre álló adatok alapján állapították meg az ellátást 2007. augusztus 1-jétől visszamenőlegesen.
A MÁK tájékoztatása szerint az igényelbíráláshoz szükséges, másik tagállam hatóságától beszerzendő E400-as sorozatú nyomtatványon közölt adatok helyett a Kincstár elfogadja azt is, ha az ügyfél a külföldi hatóság ügyében hozott döntését csatolja be igazolva azt, hogy a másik tagállamtól nem részesült, vagy meddig, milyen összegben, mely gyermeke(i) után részesült családi ellátásban. A válaszadás 90 napon túli elmaradása esetén – a magyar hatóság elsődleges joghatóságának – fennállásakor, ha az ügyfél külföldi döntést sem tud becsatolni, nyilatkozik arról, hogy a másik tagállam hatóságától nem részesül ellátásban, és a részére a koordinációs rendeletben biztosított lehetőség alapján ideiglenes határozattal kerül megállapításra a magyar családi ellátás.
A MÁK által jelzett egységes adatbázis hiányából eredő problémákkal kapcsolatban érdemes megemlíteni, hogy egy korábbi ombudsmani vizsgálat (OBH 5927/2008) során megkerestem hasonló tárgykörben az info-kommunikációért felelős kormánybiztost, aki levelében elismerte, hogy a közigazgatás nyilvántartásai adatszolgáltatási képességének hiánya miatt az előrehaladás a kérdéses tárgykörben „nem a kívánt mértékű”. Az adatszolgáltatási képesség kialakítása jelentős informatikai fejlesztéseket és jogi, műszaki szabályozási megalapozást kíván. A fejlesztések forrásai azonban csak korlátozottan állnak rendelkezésre, így a közigazgatási szervek közötti hiteles elektronikus kapcsolattartás megvalósítása, európai uniós forrásokból, előreláthatóan 2011. január 1-jétől fog megvalósulni.
Az AJB 5397/2009. számú ügyben ahhoz, hogy a család megkapja a két gyermek nevelése esetében gyermekenként járó havi 13,300- Ft. családi pótlékot, félévenként igazolást kell benyújtania arról, hogy nagyobbik gyermeke első egyetemi vagy főiskolai szintű alapképzésben részt vevő hallgató. Azonban mivel gyermekük másik tagállamban jár egyetemre, így a nem magyarul kiállított igazolást a Ket. értelmében hiteles magyar fordítással ellátva nyújthatják be, mivel az ügyfajtára vonatkozó jogszabály másként nem rendelkezik. (Ket. 52. § (2) bekezdése.) A közvetett diszkrimináció tilalma szempontjából álláspontom szerint aggályosnak minősül a jelenlegi szabályozás és gyakorlat is, hiszen a család kvázi elesik a magasabb összegű családi pótléktól, és csak a családi pótlék alapösszege válik elérhetővé számára, mivel a félévenként benyújtandó igazolás hiteles fordításának díja meghaladja az igazolással elérhető emelt összeget (félévenként 6600 Ft.). Álláspontom szerint a helyzet költségkímélő megoldását jelenthetné olyan, két- vagy többnyelvű iskolalátogatási formanyomtatványok kibocsátása, amelyeket a kiállító intézmény is értelmezni tudna, és a hazai családtámogatási igényt elbíráló MÁK igazgatóság számára – külön fordítás nélkül – is használható volna.

Intézkedéseim
A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében az Obtv. 21.§ (1) bekezdése alapján:
– felhívom a Kincstár elnökét a Regionális Igazgatóságok esetében az egységes, a törvényes működés rendjének megfelelő jogalkalmazás felülvizsgálatára, továbbá a belső átszerveződések során az állampolgárok felé tett tájékoztatási kötelezettség teljesítésének fokozott felügyeletére,
– felhívom továbbá a Kincstár elnökét, hogy a jogszabályban foglalt – illetékesség változás miatti – ügyirat átadási határidő betartását, annak esetleges akadályainak feltárásával együtt vizsgálja felül,
– felhívom továbbá az Országos Egészségbiztosítási Pénztár főigazgatójának figyelmét, hogy a jelentésemben feltárt visszásság megszüntetése érdekében, a családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény végrehajtásáról szóló 223/1998. (XII. 30.) Korm. rendelet 19.§ (6) bekezdése szerinti jogszabályi kötelezettség alkalmazását vizsgálja fölül, illetve az országos egységes gyakorlat kialakítása érdekében valamennyi egészségügyi pénztár esetében tegye lehetővé a jelentésemben foglaltak megismertetését.
Az Obtv. 20.§ (1) bekezdése alapján felhívom a Magyar Államkincstár felügyeletére jogosult pénzügyminiszter figyelmét, hogy a jövőben a Kincstárhoz újabb feladatok ellátását delegáló eljárásában fokozottan figyeljen az előzetes háttértanulmányok, a személyi- illetve a tárgyi feltételek meglétének kialakítására, 
Az Obtv. 25.§ alapján javaslom, hogy a Magyar Köztársaság Kormánya tegye meg a szükséges intézkedéseket a tekintetben, hogy a magasabb összegű családi pótlék igénylésekor ne érje hátrány a külföldön tanulmányokat folytató, gyermeküket nevelő szülőket.

Budapest, 2009. december

Prof. Dr. Szabó Máté sk.