Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3640/2008. számú ügyben
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindulása
A panaszos az 1998-ban született gyermeke apai és nagyszülői kapcsolattartása ügyében kérte a segítségemet. A beadvány tartalmazta, hogy panaszos 2001-ben férjétől elvált, a kapcsolattartás 2003. óta problémás. A panaszos véleménye szerint a gyámhivatal döntéseit részrehajlóan, a gyermek érdekeit figyelmen kívül hagyva hozza meg. A panaszos különösen sérelmezte, hogy 2007-ben – az ügyintéző elfogultságát is jelző leveleire – Debrecen Városi Gyámhivatalától (gyámhivatal) nem kapott választ. A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való, továbbá a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az ügy teljes körű feltárása érdekében a gyámhivatal vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

Az érintett alkotmányos jogok
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]
– A gyermek védelemhez és gondoskodáshoz való joga „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]
– A jogorvoslathoz való jog: „A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.” [Alkotmány 57. § (5)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.)

A megállapított tényállás
A kért információk és a rendelkezésemre álló adatok alapján a következő tényállás rögzíthető. A folyamatos kapcsolattartás keretében az apa kéthetente péntek délutántól vasárnap délutánig, az apai nagyszülő kéthavonta péntek délutántól szombat délutánig tarthat kapcsolatot a gyermekkel. A bíróság az apa időszakos kapcsolattartásáról is rendelkezett. Megállapítható, hogy az apai és nagyszülői kapcsolattartás évek óta folyamatosan konfliktusokkal terhes, a gyermekkel huzamosabb ideje foglakozik a gyermekjóléti szolgálat pszichológusa. A sérelmezett eljárásokkal kapcsolatban a panaszos 2007. augusztus 3-án kelt – a gyámhivatal vezetőjének címzett – levelében jelezte, hogy az elmúlt napokban, ügyfélfogadási időn kívül szerette volna az apai és nagyszülői kapcsolattartási problémáit megbeszélni az ügyintézővel, erre azonban csak a portai telefonon keresztül volt lehetősége. A panaszos levele tartalmazta, hogy álláspontja szerint az ügyintéző vele szemben elfogult. 
Egy héttel később a panaszos írásban is jelezte az ügyintézőnek a nagyszülői kapcsolattartás során felmerült problémáit, a hatóság segítségét kérte a konfliktuskezeléshez. A következő héten a panaszos telefonon arról tájékoztatta az ügyintézőt, hogy a nagyszülő a kapcsolattartásról nem vitte vissza időben a gyermeket, jelzését írásban is megtette. Az ügyintéző a nagyszülővel telefonon próbálta a konfliktushelyzetet kezelni. 
Az ügyintéző augusztus 27-én kelt levelében az apát arra kérte, hogy jelenjen meg a gyámhivatalban, ezen a napon az ügyiratra feljegyezte, hogy a kapcsolattartási ügyben pártatlanul, a gyermek érdekét szem előtt tartva jár el. Az apa a megkeresésre reagálva – tekintettel arra, hogy a gyámhivatal székhelyére való utazás jelentős időkiesést és költséget jelentett volna számára – telefonon beszélt az ügyintézővel. Az apa álláspontja szerint a panaszos ellene és a nagyszülő ellen neveli a gyermeket.
Szeptember 11-én a panaszos írásban tájékoztatta a hatóságot arról, hogy az előző hétvégi kapcsolattartás alkalmával az apa durván viselkedett a gyermekkel, az ügy kivizsgálását, az apával szembeni fellépést kért. Az ügyintéző írásban válaszolt a panaszosnak, kérte, hogy a gyermeket megfelelően készítse fel a kapcsolattartásokra, továbbá arra, hogy – időpont egyeztetés után – vigye meghallgatásra a gyámhivatalba. A panaszos válaszában ismét jelezte, az ügyintéző elfogultságát. 
A panaszos október 18-án megjelent a gyámhivatalban, megismételte a kapcsolattartások során felmerült problémákat, kérte, hogy a gyermekét a hatóság ismerős pszichológus jelenlétében hallgassa meg. Kérésének az ügyintéző eleget tett.
Október végén az apa írásban adott hangot azon véleményének, hogy a kapcsolattartások során felmerülő problémák az anya magatartására vezethetők vissza. Az ügyintéző telefonon felvette a kapcsolatot a gyermekkel foglakozó pszichológussal, aki a problémát maga is érzékelte. 2007-ben az fentiekben rögzítetteken kívül a gyámhivatal egyéb eljárási cselekményére nincs adat. 2008. április 8-án kelt levelében az apa megismételte a már ismertetett problémákat, jelezte, hogy a március 4-6-a közé eső kapcsolattartás elmaradt, az ügyintéző segítségét kérte. Meghallgatásakor a panaszos ígéretet tett az elmaradt kapcsolattartás pótlására. A panaszos április 9-én kelt és a gyámhivatalnál 2008. április 14-én érkeztetett levelében az apai nagyszülői kapcsolattartás „felfüggesztését, módosítását” kérte. Kérelmét azzal indokolta, hogy a gyermek elmondása szerint a legutóbbi nagyszülői kapcsolattartáskor a nagyanya a kislány nemi szervét fogdosta. Kérte a gyermek pszichológus általi meghallgatását. A rendelkezésemre álló adatok szerint korábban ugyanezen indokok alapján a nagyszülő indított eljárást a panaszos ellen. Az ügyintéző a nagyszülőt az eljárás megindításáról április 17-én értesítette. Az eljárásban meghallgatta a nagyszülőt, a panaszost és a gyermeket. Megállapodás született arról, hogy a gyermek pszichológusa felveszi a kapcsolatot az apai nagyszülővel.
Június 5-én az ügyintéző feljegyezte, hogy a nagyszülő telefonon tájékoztatta arról, hogy a pszichológus még nem egyeztetett vele időpontot, a következő hétre ígérte, hogy megjelenik a gyámhivatalnál. A panaszos június 6-án ismét kérte a gyámhivatalt, hogy – a kislány szexuális bántalmazása tárgyában folytatott eljárás lezárásáig – „függessze fel” a nagyszülői kapcsolattartást. Az ügyintéző, a nagyszülő ismételt meghallgatása után tájékoztatta a panaszost arról, hogy a kapcsolattartás „felfüggesztését nem tartja indokoltnak”, továbbá arról, hogy gyermek szexuális bántalmazása tárgyában feljelentést tehet a rendőrségen. A panaszos június 18-án feljelentést megtette.
Az ügyintéző június 9-én ismét meghallgatta a nagyszülőt, tanúként a nagyszülő szomszédját, június 10-én pedig a gyermek iskolájától pedagógiai véleményt kért. A gyámhivatal 95.549/2008. számú, 2008. június 18-án kelt végzésével elrendelte a panaszos, a gyermek és az apai nagyszülő igazságügyi pszichológiai szakértői vizsgálatát. Június 19-én a panaszos tájékoztatta az ügyintézőt, hogy a nagyszülő ellen feljelentést tett. Jelezte, hogy a kapcsolattartást az ügy kivizsgálásáig sem az apa, sem a nagyszülő részére nem biztosítja, a nagyszülői kapcsolattartás „felfüggesztése, illetve módosítása” mellett az apai kapcsolattartás „felfüggesztését” is kérte. 
Az ügyintéző írásban tájékoztatta a panaszost arról, hogy a jogerős döntésig köteles a kapcsolattartást biztosítani, az apai kapcsolattartás szüneteltetése iránti kérelmét a 95.549-19/2008. számú, 2008. július 18-án kelt határozatával elutasította. Az apa június 23-án jelezte, hogy a június 22-én esedékes kapcsolattartás elmaradt, végrehajtást kért. A gyámhivatal 95.549.20/2008. számú, 2008. július 21-én kelt végzésével elrendelte az apai kapcsolattartás végrehajtását, a 95.549.21/2008. számú 2008. július 22-én kelt végzésével a panaszost 1600 forint útiköltség térítésre kötelezte.
A gyámhivatalnál július 29-én érkeztetett szakvélemény a gyermek szexuális zaklatására utaló állítást nem támasztotta alá. A szakvélemény rögzíti a gyermek „ambivalens  állapotát (mikor, kit szerethet, vagy sem, mikor kinek az elvárásának kellene megfelelnie, miközben saját érzéseit, érzelmeit őszintén fel nem vállalhatja), ami kiválthat belőle agresszív, indulatos megnyilvánulásokat.” 
Az ügyintéző 2008. augusztus 7-én kelt hivatalos feljegyzése szerint panaszos a telefonon korábban egyeztetett időpontban nem tudott megjelenni a gyámhivatalban, ezért a szakvélemény ismertetését augusztus 28-ára tűzte ki. Az eljárás jelentésem írásba foglalásakor folyamatban volt.

A vizsgálat megállapításai
Megállapítottam, hogy 2008 márciusáig az apai és nagyszülői kapcsolattartás – bár konfliktusokkal terhelten –, de megvalósult. A panaszos 2007 augusztusától kelt levelei, telefonos megkeresései, az ügyintézővel folytatott beszélgetései – tartalmuk szerint – nem az apai és nagyszülői kapcsolattartások végrehajtására, hanem az azok során felmerült konfliktushelyzetek megoldásához való segítségkérésre irányultak.
A Ket. 29. § (1) bekezdése alapján a hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A panasz, kérelem, vagy bejelentés csak akkor minősül az eljárás megindítására alkalmas kérelemnek, ha az arra jogosulttól származik, továbbá hatósági eljárásra irányul. 
Az ügyintéző pontosan dokumentálta az érintettekkel való telefonos beszélgetéseket, levelezést, azokból egyértelműen megállapítható, hogy nem hatósági eljárást, hanem segítő tevékenységet folytatott. Tény az is, hogy a panaszos, az ügyintéző elfogultságára vonatkozó jelzéseire írásban nem kapott választ. A kizárás célja annak megelőzése, hogy a hatósági oldalról olyan személy működjön közre a döntés előkészítésében és meghozatalában, aki helyzeténél fogva nem pártatlan, vagy róla ez kellő alappal feltételezhető. Megállapítottam, hogy hatósági eljárás, döntés hiányában a panaszos az ügyintéző elfogultságra vonatkozó jelzése kizárási kérelemként nem értelmezhető.
A gyámhivatal 2007-ben folytatott eljárásával kapcsolatban összességében  megállapítottam, hogy az ügyintéző nem tájékoztatta arról a panaszost és az apát, hogy a családi konfliktusok kezelése – figyelemmel arra, hogy azzal a hatóság az ügyfelet érintő jogot, vagy kötelezettséget nem állapít meg – nem hatósági ügy, ennélfogva arra a gyámhivatalnak nincs hatásköre.  A családi konfliktusok kezelésére a gyermekjóléti szolgálat kompetens. A kliensek segítséget önként kérhetnek, de arra – ahogyan azt az ügyintéző a szolgálat pszichológusával való telefonos kapcsolatfelvétellel megtette – a hatóság is felhívhatja a szolgáltatást nyújtót. 
A Ket. az alapelvek között rögzíti az ügyfél tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jogát. A közigazgatási szervek számára illetékességi területükön, a hatáskörükbe tartozó ügyek tekintetében eljárási és döntési kötelezettséget ír elő a törvény. Az Alkotmánybíróság ugyancsak több határozatában leszögezte, hogy a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz való jog, illetve ebből következően a tisztességes eljáráshoz fűződő jog elve a hatóságoktól, mint jogalkalmazóktól megköveteli, hogy eljárásaik világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek. (9/1992. (I.30.) AB határozat, ABH 1992. 65-66.)
Ebből következően megállapítottam, hogy a jogbiztonsághoz való alapjogból levezethető a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének közvetlen veszélyét keletkeztette a hatóság azáltal, hogy a gyermekjóléti szolgálat feladatát részben átvette, ennek következtében a jogalkalmazói és a segítő tevékenység nem volt elhatárolható. (OBH 2338/2008.)
A panaszostól érkezett – a gyermeket a nagyszülő részéről ért szexuális abúzusra vonatkozó – jelzést, valamint a kapcsolattartás felfüggesztésére és módosítására vonatkozó (2008. április) kérelmét követően a nagyszülői kapcsolattartás újraszabályozása tárgyában az eljárást megindította a gyámhivatal, és a Ket. vonatkozó szabályainak megfelelően az eljárásról a panaszost értesítette. A Gyer. a kapcsolattartás újraszabályozására indult eljárásban a kapcsolattartás végrehajtásának felfüggesztését akkor teszi lehetővé, ha a rendelkezésre álló adatok szerint a kapcsolattartási jog korlátozása, szüneteltetése vagy megvonása látszik indokoltnak. Tekintettel arra, hogy a kapcsolattartás végrehajtásáról a hatóság 2008. július 21-én kelt végzésével döntött, így a panaszos ezt megelőző, a nagyszülői, illetve apai kapcsolattartás „felfüggesztésére” irányuló kérelme a kapcsolattartás szüneteltetésére irányuló kérelemként értelmezhető. A gyámhivatal a 95.549-19/2008. számú határozatával, a hivatkozott jogszabálynak megfelelően elutasította a panaszos apai kapcsolattartás szüneteltetés tárgyában benyújtott kérelmét, a nagyszülői kapcsolattartással összefüggő, ugyanilyen tartalmú kérelmének elutasításáról csupán levélben tájékoztatta.
Mindezekre figyelemmel megállapítottam, hogy az érdemi döntés elmulasztása visszásságot okozott a jogbiztonsághoz való alapjoggal összefüggő tisztességes eljáráshoz való jog, továbbá a jogorvoslathoz való jog tekintetében is. 
Ugyancsak megállapítható, hogy a gyámhivatal az abúzúsra vonatkozó jelzést követően az érintetteket meghallgatta, a gyermekről pedagógiai véleményt kért, felvette a kapcsolatot a gyermek pszichológusával, tanúmeghallgatást foganatosított, szakértőt rendelt ki, vagyis a szükséges eljárási cselekményeket elvégezte, azonban a szakértő kirendelésekor az eljárás felfüggesztéséről nem rendelkezett. Az eljárási cselekményekre tekintettel az eljárás nem tekinthető elhúzódónak, azzal összefüggésben alapvető jogokkal összefüggő visszásság nem állapítható meg. 
A feltárt eljárási hiányosság kiküszöbölésére – az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján – felhívom a gyámhivatal vezetőjének figyelmét. 

Intézkedés
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján Debrecen Város Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben a hatáskörébe és illetékességébe tartozó kérelmekről – annak garanciális jelentőségére tekintettel – a Ket. vonatkozó rendelkezései alapján és határidőben hozzon érdemi döntést.

Budapest, 2008. szeptember 12.

Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, az eljárás megindításáról a) a hivatalból indult eljárásban az ismert ügyfelet az eljárás megindításától, b) a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell.
32. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, vagy ugyanannak a hatóságnak az adott üggyel szorosan összefüggő más hatósági döntése nélkül megalapozottan nem dönthető el, továbbá ha a döntéshez külföldi hatóság vagy más szerv álláspontját is be kell szerezni, a hatóság az eljárást felfüggeszti. Amennyiben a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre őt megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a hatóság az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(6) Olyan ügyfajtákban, amelyekben a szakvélemény elkészítése hosszabb időt vesz igénybe jogszabály lehetővé teheti, hogy az eljáró hatóság a szakértő kirendelésekor, illetve a szakvélemény kérésekor az eljárást a szakvélemény megérkezéséig felfüggessze.
(7) Az eljárás felfüggesztéséről a hatóság végzéssel dönt.
(8) Az eljárás felfüggesztésekor minden határidő megszakad, és az eljárás felfüggesztésének megszűnésekor az ügyintézési határidő kivételével újra kezdődik.
(9) A hatóság az eljárás felfüggesztése esetén is dönthet úgy, hogy a folyamatban lévő eljárási cselekményeket és az azok teljesítésére megállapított határidőket az eljárás felfüggesztése nem érinti.
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(2) Kiskorú ügyfél esetében, továbbá ha életveszéllyel vagy súlyos kárral fenyegető helyzet elhárítása indokolja, vagy ha a közbiztonság érdekében egyébként szükséges, az érdemi határozatot soron kívül kell meghozni.
(3) Az ügyintézési határidőbe nem számít be:…e) az eljárás felfüggesztésének időtartama
42. § (1) Az ügyintéző és az adott ügyben kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezető a saját és hozzátartozója ügyének elintézésében nem vehet részt.
(2) A másodfokú érdemi döntés előkészítésében és meghozatalában nem vehet részt az, aki a megtámadott határozat meghozatalában vagy előkészítésében alsóbb fokon részt vett, továbbá az, aki az ügyben tanúvallomást tett, illetve hatósági közvetítőként, az ügyfél képviselőjeként vagy szakértőként járt el.
(3) Az eljárásban nem vehet részt ügyintézőként az, akitől nem várható el az ügy tárgyilagos megítélése.
43. § (1) Az ügyintéző és a kiadmányozási jogkörrel rendelkező vezető a hatóság vezetőjének haladéktalanul, de legkésőbb az ok felmerülésétől számított három napon belül köteles bejelenteni, ha vele szemben kizárási ok áll fenn. A kizárási okot az eljárás megindulásáról, illetve a kizárási okról való tudomásszerzéstől számított nyolc napon belül az ügyfél is bejelentheti.
(2) A kizárás tárgyában a hatóság vezetője - az ügyfél által bejelentett kizárási okról végzésben - dönt, szükség esetén más ügyintézőt jelöl ki, továbbá arról is dönt, hogy meg kell-e ismételni azokat az eljárási cselekményeket, amelyekben a kizárt ügyintéző járt el. A hatóság vezetője az ügyintéző kizárása tárgyában való döntésre feljogosíthatja a belső szervezeti egység vezetőjét is.
(3) Ha a hatóságnál nincs másik, megfelelő szakképzettséggel rendelkező ügyintéző, az ügyintézőt a felügyeleti szerv vezetője jelöli ki.
(4) Ha a kizárási ok a hatóság vezetőjével, illetve az államigazgatási hatósági jogkörben eljáró polgármesterrel, főpolgármesterrel, jegyzővel, főjegyzővel, a közgyűlés elnökével szemben merül fel, az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felügyeleti szerv által kijelölt másik azonos hatáskörű hatóság jár el. E rendelkezést nem kell alkalmazni a hatósági bizonyítvánnyal, igazolvánnyal és nyilvántartással, illetve a jogszabályban meghatározott mértékű - nem mérlegelési jogkörbe tartozó - adó- vagy más fizetési kötelezettség megállapításával kapcsolatos ügyekben.
(5) A (4) bekezdésben felsorolt személyek a kizárási okot a felügyeleti szerv vezetőjének kötelesek bejelenteni.
(6) A hatóság vezetője az elfogultságot az egész szerv tekintetében bejelentheti.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
8/B. § (1) A gyámhatóság felfüggesztheti az előtte folyó gyámügyi, gyermekvédelmi eljárást, ha az ügy elbírálásához szükséges szakvélemény elkészítése hosszabb időt vesz igénybe.
(2) Az (1) bekezdés szerinti szakértői véleményeket készítő szerv, személy a megkereséstől számított 30 napon belül elkészíti a szakértői véleményt.
(3) A gyámhatósági eljárást az ügyfél kérelmére kizárólag a kapcsolattartással, a családi jogállással, a kiskorú házasságkötésével, az örökbefogadás előtti eljárással, valamint a gyermektartásdíj megelőlegezésével és az otthonteremtési támogatás megállapításával kapcsolatos ügyekben lehet felfüggeszteni.
31. § (1) A gyámhivatal, illetve a bíróság a kapcsolattartás szabályozására irányuló kérelmet elutasítja, ha a kapcsolattartásra jogosult a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését súlyosan veszélyeztette, illetőleg a szülő szülői kötelességeit - a tartási kötelezettség kivételével - önhibájából tartósan nem teljesítette, illetve elhanyagolta, és magatartásán nem változtatott.
(2) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a már megállapított kapcsolattartási jogot a gyermek érdekében - kérelemre - korlátozza, ha a jogosított a jogával a gyermek vagy a gyermeket nevelő személy sérelmére visszaél. Visszaélésnek minősül az is, ha a jogosult nem a szabályozásnak megfelelően él kapcsolattartási jogával, illetve ha ezen kötelezettségének önhibájából 6 hónapig nem tesz eleget.
(4) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság - kérelemre - meghatározott időre a kapcsolattartási jog szüneteltetését rendeli el, ha a jogosított a jogával a gyermek vagy a gyermeket nevelő személy sérelmére súlyosan visszaél. A szünetelés leghosszabb időtartama 6 hónap, különösen súlyos visszaélés esetén 1 év.
(5) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a határozatában megállapított kapcsolattartási jogot - kérelemre - megvonja, ha a jogosított a jogával a gyermek vagy a gyermeket nevelő személy sérelmére súlyosan visszaél, és e magatartásával a gyermek nevelését és fejlődését súlyosan veszélyeztette.
32. § (1) A kapcsolattartás újraszabályozását - ide nem értve a kapcsolattartás korlátozását, szüneteltetését vagy megvonását - a kapcsolattartást rendező határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság vagy a gyámhivatal a döntését alapította utóbb lényegesen megváltoztak és a kapcsolattartás újraszabályozása a gyermek érdekeit szolgálja.
(2) A kapcsolattartás újraszabályozása során a bíróság vagy a gyámhivatal a korábban megállapított kapcsolattartás formájának, gyakoriságának, időtartamának, helyének megváltoztatásáról - külön-külön vagy együttesen - is dönthet.
(3) Ha a kapcsolattartás újraszabályozására indult eljárásban a rendelkezésre álló adatok szerint a kapcsolattartási jog korlátozása, szüneteltetése vagy megvonása látszik indokoltnak a gyámhivatal, illetőleg a bíróság a határozatban megállapított kapcsolattartás végrehajtását az új határozat jogerőre emelkedéséig felfüggesztheti.
33. § (1) A kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat végrehajtása iránti eljárás megindításának
a) a kapcsolattartás pótlására, ennek hiányában a kapcsolattartásra - a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban - előírt határidő elteltétől, illetve
b) a (2) bekezdés szerinti veszélyeztető magatartás tudomásra jutásától számított 30 napon belül van helye.
(2) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartást rendező egyezségben, illetve a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban foglaltaknak önhibájából ismételten nem, vagy nem megfelelően tesz eleget, és ezáltal nem biztosítja a zavartalan kapcsolattartást.
(4) Ha a gyámhivatal az (1)-(2) bekezdésben foglaltak vizsgálata során megállapítja az önhiba fennállását, a végrehajtás iránti kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel elrendeli a végrehajtást. A végrehajtást elrendelő végzésben a mulasztó felet
a) felhívja, hogy a végzés kézhezvételét követően esedékes kapcsolattartásnak a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat szerinti időpontban és módon tegyen eleget, illetve hagyjon fel a gyermeknek a másik fél ellen történő nevelésével,
b) figyelmezteti az a) pont szerinti kötelezettség önhibából történő nem teljesítésének jogkövetkezményeire,
c) kötelezi a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségek viselésére.
(5) Ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzésben foglalt kötelezettségének nem tesz eleget, a Ket. 140. § (1) bekezdésében foglaltakon túl a gyámhivatal kérelemre, a kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel
a) a gyermekjóléti központ kapcsolatügyeletének, illetve a gyermekjóléti szolgálatnak a közreműködését vagy a védelembe vétel elrendelését kezdeményezheti, ha a kapcsolattartás gyakorlása konfliktusokkal jár, folyamatosan akadályokba ütközik, illetve a felek között kommunikációs zavarok állnak fenn,
b) a gyermekvédelmi közvetítői (mediációs) eljárás igénybevételét kezdeményezheti azzal, hogy amennyiben a felek bejelentik a gyermekvédelmi közvetítői eljárás igénybevételére vonatkozó szándékukat, a 30/A. § (2) bekezdése alapján felfüggeszti a végrehajtási eljárást.
(6) Az (5) bekezdésben foglalt intézkedések meghozatalára a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzés jogerőre emelkedésétől számított 1 éven belül van lehetőség.
(7) Ha a kapcsolattartásra kötelezett a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a kapcsolattartásra jogosult ellen neveli és a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatnak a (4)-(5) bekezdés szerinti végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a gyámhivatal
a) a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránt pert indíthat, feltéve, hogy az elhelyezés megváltoztatása a kiskorú gyermek érdekében áll,
b) feljelentést tesz a Gyszr. 8. §-a (2) bekezdésének a) pontja alapján a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 195. §-ának (4) bekezdése szerinti kiskorú veszélyeztetése miatt.