Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3628/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás
Az eljárás megindulása
A panaszos a Budapesti Rendőr–főkapitányság (BRFK) V. Kerületi Rendőrkapitányság eljárást sérelmezve fordult hivatalomhoz. Panasza szerint 2007. október 21-én egy, a Budapest V. kerület Markó utcába, a Legfelsőbb Bíróság elé bejelentett tüntetés célkitűzésével egyetértve megjelent a rendezvényen. Csak a helyszínen értesült arról, hogy a tüntetést a BRFK megtiltotta. A betiltott rendezvényen megjelentek egy idő után a közeli BRFK V. Kerületi Rendőrkapitánysághoz vonultak, ahol jelezték a rendőröknek, hogy egy be nem jelentett tüntetés zajlik. Ennek nyomán egy rendőr hadnagy a megjelenteket távozásra szólította fel, akik ennek eleget tettek. A rendőrség ezt követően a panaszossal szemben gyülekezési joggal visszaélés miatt szabálysértési eljárást indított, amely eredményeként pénzbírsággal sújtotta. A panaszos sérelmezte továbbá azt is, hogy a határozattal szemben kifogást terjesztett elő, azonban a rendőrség adatkéréséből arról értesült, hogy a határozat jogerőre emelkedett.
Figyelemmel arra, hogy a panasz alapján felmerült a jogállamiság elvével, valamint az abból fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja, az ügyben vizsgálatot indítottam, melynek eredményes lefolytatása érdekében az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján tájékoztatást, és az iratok megküldését kértem a BRFK. V. Kerületi Rendőrkapitányság vezetőjétől. Munkatársam útján rövid úton tájékoztatást kértem a BRFK Rendezvénybiztosítási Osztályától is.

A megállapított tényállás
A kapott tájékoztatás, a rendelkezésre bocsátott iratok, valamint a panaszos beadványa és internetes naplója alapján megállapítottam, hogy a panaszos 2007. október 17. 19:02:00-kor egy „[X] barátai” által jegyzett, 2007. október 19-i rendezvényre szóló felhívást tett közzé, amelyet támogatott, és az olvasókat az azon való megjelenésre hívta fel. A panaszos a rendezvény előtti napon értesült annak megtiltásáról, és álláspontja szerint a korábban közzétett felhívásra megjelenni kívánók arról nem értesülhettek, ezért a panaszos a felhívásban megjelölt helyen és időben megjelent.
A panaszos azon állítását, miszerint a BRFK a rendezvényt megtiltotta a rendelkezésemre álló információk nem támasztották alá, ugyanis a BRFK-nál hasonló tárgykörű bejelentés nem történt, így azt megtiltani sem lehetett.
A panaszos – aki ismert blogger – blogjában „tüntetés”-ként megjelölt rendezvényen, 2007. október 19-én mintegy 20-30 személy jelent meg. A rendezvényen híreket olvastak fel a panaszos napilapjából, melyet a hallgatóság időnként véleménynyilvánítással kísért. (Ezután híreket olvastunk fel a kezemben tartott MN–ből, és néha anyáztunk, amit a Legfelsőbb Bíróság egyenruhás őrei kíváncsian figyeltek az épület lépcsőjének tetejéről.) Ezt követően a panaszos javaslatára a rendezvény résztvevői lezárták a Markó utcát, „[v]agy öt percig lezárva tartott[á]k, de nem jött arra senki. […] Ezen annyira elszontyolodt[a]k, hogy felállt[a]k a bíróság előtt élőláncba, ahogy eredetileg tervezt[é]k. Valaki hozott egy fekete zászlót is.”
A blogbejegyzés szerint később a rendezvény résztvevői közül valaki felvetette, hogy a feloszlatás érdekében menjenek a BRFK V. Kerületi Rendőrkapitányságára. Ezt követően a panaszos által „buszmegállónyi”-nak becsült tömeg átvonult a Szalay utcába. A rendezvény résztvevői megálltak a Rendőrkapitányság előtt, és a panaszos két társával az épületbe lépett, és jelezte, hogy „egy bejelentés nélküli tüntetést” hozott, egyúttal pedig kérte annak feloszlatását.
Ezt követően a BRFK V. Kerületi Rendőrkapitányság ügyeletes tisztje a rendezvény résztvevőit távozásra szólította fel, akik ennek eleget tettek. 
A BRFK V. Kerületi Rendőrkapitányság gyülekezési joggal visszaélés szabálysértés miatt eljárást indított a panaszos ellen. A panaszos a szabálysértési ügyben tartandó meghallgatáson – a szabályszerű idézés ellenére – nem jelent meg, azonban észrevételeit írásban benyújtotta. Ebben arra hivatkozott, hogy a rendezvényt nem ő szervezte, és csak azért jelent meg a rendezvényen, mert az eredeti tervek szerint azt közönségtalálkozó követte volna, és a megjelenteket másként nem tudta értesíteni.
Az észrevételek szerint a hír közlése ellenére a résztvevők a panaszostól függetlenül, spontán döntöttek úgy, hogy a rendezvényt az eredeti napirend szerint (élőlánc a Legfelsőbb Bíróság előtt) tartják meg. Ezt követően vonultak át a Rendőrkapitányság elé, és kérték a rendezvény feloszlatását. A panaszos emellett hivatkozott az Emberi Jogok Európai Bíróságának a Bukta-ügyben hozott ítéletére, valamint a Fővárosi Bíróság egy eseti döntésére is.
A panaszos e beadványában jelezte, hogy a meghallgatáson nem kíván megjelenni, ugyanis az eljárást jogszerűtlennek tartja.
Az eljáró szabálysértési hatóság határozatában – lényegében a fentiekben ismertetettek, egy rendőri jelentés, a panaszos internetes naplója, valamint észrevételei alapján megállapított tényállás nyomán – azt állapította meg, hogy a panaszos be nem jelentett demonstrációt tartott, és ezzel a gyülekezési joggal visszaélés szabálysértését megvalósította.
Vizsgálatom során a panaszos nyilatkozatán kívül nem tártam fel a kifogás előterjesztésére, illetve annak az eljáró szabálysértési hatósághoz való megérkezésére vonatkozó adatot.
A gyülekezésről szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gytv.) 14. § (1) bekezdésének a sérelmezett rendőrségi döntés idején a következő szöveggel volt hatályban: „Ha a gyülekezési jog gyakorlása a 2. § (3) bekezdésében foglaltakba ütközik, vagy a rendezvényen a résztvevők fegyveresen, illetőleg felfegyverkezve jelennek meg, továbbá ha bejelentéshez kötött rendezvényt bejelentés nélkül, a 7. § a) és b) pontjában foglaltaktól eltérően vagy tiltó határozat ellenére tartanak, a rendőrség a rendezvényt feloszlatja.”

Érintett alapvető jogok
– a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.”) 
– a békés gyülekezéshez való jog (Alkotmány 62. § (1) bekezdés: „A Magyar Köztársaság elismeri a békés gyülekezés jogát és biztosítja annak szabad gyakorlását.”)

Megállapításaim
I. 1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladat- és hatáskörét, valamint ennek ellátásához szükséges vizsgálati jogosultságokat az Obtv. határozza meg. Az Obtv 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az Obtv. 16. (2) bekezdése szerint az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
A vizsgálattal érintett Budapesti Rendőr-főkapitányság az Obtv. 29. § (1) d) pontja szerinti rendvédelmi szerv, így tevékenységének vizsgálata az Obtv. 16. §-a alapján ombudsmani hatáskörbe tartozik.
Hasonlóan az OBH 2452/2008. és az OBH 5266/2008. sz. jelentéseimhez, arra is fel kívánom hívni a figyelmet, hogy az Rtv. preambuluma célként fogalmazza meg „a Magyar Köztársaság Alkotmányának és nemzetközi jogi kötelezettségeinek, valamint a jogállamiság követelményeinek megfelelően működő Rendőrség kialakítás[át]”. Az Rtv. 2. § (1) bekezdése második mondata szerint „A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.”
2. Az Obtv. 17. § (5) bekezdése szerint az országgyűlési biztos nem járhat el olyan ügyben, amelyben a határozat felülvizsgálata iránt bírósági eljárás indult, vagy amelyben jogerős bírósági határozat született. Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom során nem tártam föl olyan körülményt, amely a szabálysértési határozattal szembeni kifogás előterjesztésére utalt volna, az Obtv. hivatkozott rendelkezése nem képezte vizsgálatom akadályát.

II. A./ A rendezvények megítéléséről általában
1. Az OBH 2452/2008. sz. jelentésemben már áttekintettem a nem, vagy nem a Gytv. 6. §-ában meghatározott határidőben bejelentett rendezvények fajtáit. 
Önmagában az a tény, hogy a Gytv. bejelentési kötelezettséget ír elő a hatálya alá tartozó rendezvények megtartásához, de – amint arra az Emberi Jogok Európai Bírósága a Rassemblement Jurassien/Unité Jurassienne vs. Switzerland ügyben, (Application no. 8191/78, Commission decision of 10 October 1979) vagy az ENSZ Emberi Jogi Bizottsága a Kivenmaa v. Finland ügyben (Communication No. 412/1990, U.N. Doc. CCPR/C/50/D/412/1990 (1994).) hasonlóan rámutatott – nem sérti az alapjog lényeges tartalmát, ugyanakkor a békés célú gyülekezéshez való jog gyakorlása nyilvánvalóan nem függhet a hatóságok szabad mérlegelésétől. Magam is úgy vélem, hogy a bejelentési kötelezettség a tüntetők biztonságát is garantálni hivatott, lehetővé téve, hogy a hatóságok preventív intézkedéseket tegyenek. (Oya Ataman v. Turkey (Application no. 74552/01, Judgment of 5 December 2006))
Figyelemmel arra, hogy vizsgálatom egyik lényegi kérdése, miként minősül a panasszal érintett rendezvény, célszerű a bejelentés nélkül, vagy elkésett bejelentés után megtartott rendezvények alapos kategorizálása:
a./ A Spontán gyűlés olyan nem szervezett, ennek megfelelően sem szervezőkkel, sem belső struktúrával nem rendelkező rendezvény, amelyet – szervező hiányában – nem jelentenek be, jellemzően egy sokakat érintő, hirtelen bekövetkezett esemény (pl.: terrorcselekmény, tömegszerencsétlenség, váratlan, vagy a nagyközönség előtt nem ismert politikai esemény) hatására kisebb-nagyobb tömeg jön össze („verődik össze”) közterületen. Ki kell emelni, hogy az említett eseményhez időben, esetenként pedig térben is mindenképp szorosan kapcsolódik a gyülekezési jog gyakorlása. Megjegyzem, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága is megállapította, hogy speciális körülmények fennállása esetén, amikor egy politikai eseményre való, demonstráció formájában történő azonnali reagálás igazolható, békés tüntetés feloszlatása kizárólag a szükséges előzetes bejelentés elmulasztása miatt – ha a résztvevők egyébként jogszerűtlen magatartást nem tanúsítanak – aránytalanul korlátozza a békés gyülekezéshez való jogot. Amint arra hivatkozott számú jelentésemben is felhívtam a figyelmet, „a résztvevők szórólapon, elektronikus úton, vagy más nyilvános felhívás útján történő toborzása éppúgy kizárttá teszi a spontán gyűlést, mint a napirend, az előre elkészített transzparensek, vagy éppen a bekövetkezett eseménytől időben távol történő megtartása.” 
b./ Gyors reagálású gyülekezésről (Eilverssamlung) akkor lehet szó, ha egy szervezett rendezvény határidőben történő bejelentésére – a szervezőkön kívülálló okból – már nincs mód, azonban a gyülekezés jog lényeges tartalmának korlátozásához vezethetne, ha a rendezvényt nem lehetne megtartani. (Ilyen volt legutóbb a Hatvannégy Vármegye Ifjúsági Mozgalom által 2008. november 3. estéjére a Szlovák Köztársaság budapesti nagykövetsége elé szervezett rendezvénye.) Különbsége a spontán gyűlésektől abban ragadható meg, hogy bejelentése – elkésetten bár – megtörténik, szervezett, így szervezője, és belső szervezete is van. A Gytv. ugyancsak nem ismeri ezt a rendezvénytípust. Éppen azért mert a bejelentésre (és a rendezvényre) sürgősen kerül sor, a bejelentésre különös szabályok is megalkothatóak lennének. Természetesen ez esetben is szükséges valamiféle indok, amely alapján megállapítható, hogy a késlekedés a gyülekezési jog aránytalan sérelmével járna.
c./ Egyéb, be nem jelentett gyülekezésekről csak az előbbiekben nem érintett, szervezett, szervezővel, napirenddel rendelkező, és a) egyáltalán be nem jelentett, b./ gyors reagálást nem igénylő téma köré szervezett rendezvények esetén beszélhetünk. 
d./ A flash mob egy olyan közterületi rendezvény, amely csak annyiban kapcsolódik a gyülekezési jog gyakorlásához, hogy többen vesznek részt rajta. Jellemzően egymást nem ismerő emberek, felhívás nyomán egy jellemzően humorosnak szánt, ugyanakkor rövid ideig tartó tevékenységet végeznek. (pl. a felhívásban megjelölt helyen, előre közölt jelre párnacsatát kezdenek, amelyet egy újabb jelre abbahagynak, és a helyszínről távoznak.) Nem rendelkezik azonban kommunikációs jogi jelleggel, így fogalmilag sem lehet a gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvény – szemben a politikai tiltakozást is megvalósító ún. smart mobbal, (A smart mob (értelmes csődület) lényegében egy politikai kommunikációs céllal meghirdetett flash mob, közéleti témákra vonatkozó figyelemfelkeltés, tiltakozás. Az egyik leghíresebb smart mob 2006 tavaszán Minszkben zajlott: a város egyik terén több száz fiatal a diktatúra hivatalos pártlapját olvasta feltűnően, majd egy jelre mindegyikük széles mozdulattal széttépte a lapot, kidobta a kukába, és már el is tűnt a sarkon. A smart mobról bővebben angolul lásd: Howard Rheingold: Smart Mobs: The Next Social Revolution. Perseus, 2003.) amelyre már kiterjedhet gyülekezési jog hatálya –, tehát sem tudomásul venni, sem megtiltani nem tudja a Rendőrség, azonban nem kizárt, hogy a közterület-használatra csak engedély birtokában és díjfizetést követően kerülhet sor. (Itt jegyzem meg, hogy épp annyira lehet egy flash mobot gyülekezésnek tekinteni, mint egy osztálykirándulást.) Abban az esetben, ha a flash mobként hirdetett rendezvény kommunikációs jelleggel bír (így pl.: tiltakozást fogalmaz meg), egyértelműen be nem jelentett gyülekezést jelent. Ettől fogva csak az lehet a kérdés, hogy sürgős gyülekezésnek lehet-e tekinteni.
Az a) és b) pontban említett rendezvénytípusoknak megvan a szerepe az egyéni magatartásként és a társadalmi folyamatként magvalósuló a szabad kommunikáció kiteljesedésében: megteremtik a vita lehetőségét, helyet adnak a különböző véleménynek, jónak és károsnak, kellemesnek és sértőnek egyaránt, amelynek jelentősége abban ragadható meg, hogy maga a vélemény minősítése is e folyamat terméke. Könnyen belátható, hogy akadhatnak olyan esetek, amikor egy gyülekezés késlekedése éppen az egész gyülekezés értelmét vehetné el. (Így, ha a különböző vélemények megjelenése között napok telnek el, bizonyosan sérül társadalmi folyamatként is jellemezhető véleménynyilvánítási szabadság.)
2. Az elmúlt időszakban többször felmerült, hogy a Rendőrség – különösen pedig a helyszínen intézkedő rendőr – miként tudja megállapítani, hogy az adott rendezvény melyik fenti kategóriába sorolható. Annak megállapítása, hogy a rendezvényt a szervező határidőben bejelentette-e, vagy azt a Rendőrség megtiltotta-e, természetesen nem okozhat nehézséget. 
a./ Ha egy csoportosulással (Igaz ugyan, hogy a Gytv. nem határoz meg olyan létszámot, amely alatt a polgárok kollektív véleménynyilvánítása nem minősülne gyülekezésnek. Jogalkalmazási szempontból az Rtv. alapján három – egységes akarat-elhatározással fellépő – személy, már csoportosulásnak számít, tíz fő felett pedig tömegről van szó, amellyel szemben akár tömegoszlatásra is sor kerülhet.) kapcsolatban felmerül, hogy résztvevői a gyülekezési jog körébe vonható magatartást folytatnak-e, első lépésként azt kell vizsgálni, hogy van-e bármilyen kommunikációs jogi jellege a tevékenységüknek. Ez az eset körülményeiből – így különösen a transzparensek létéből, a szónoklatok elhangzásának, vagy éppen a sajtó jelenlétének tényéből – általában könnyűszerrel megállapítható a kommunikációs jogi jelleg. (Ennek hiányában bizonyosan nem lehet a gyülekezési jog körébe vonni a csoportosulás tevékenységét.) Amennyiben a kommunikációs jogi jelleg tettenérhető, az jellemzően 
I. sajtótájékoztató,
II. kulturális rendezvény,
III. választási gyűlés, vagy
IV. gyülekezés lehet.
ad I./ A sajtótájékoztató – bár az ilyen esetekben közterületen zajlik –, már csak azért sem tartozhat a Gytv. hatálya alá, mert – szemben annak 2. § (2) bekezdésével – a rendezvény résztvevői nem a közösen kialakított álláspontjukat hozzák az érdekeltek tudomására, hanem újságíróként éppen a sajtótájékoztatót tartó(k) álláspontját mutatják be. Maga a sajtótájékoztató a véleménynyilvánítási szabadság által védett, elengedhetetlen része van a kommunikációs társadalmi folyamatban.
ad II./ Bár a művészi kifejezés, a művészeti élet szabadsága ugyancsak a kommunikációs jogok közé tartozik, a kulturális rendezvényekre a Gytv. 3. § c) pontja alapján nem terjed ki a törvény hatálya. (A Gytv. hatálya alól kivett többi esetet általában könnyebb felismerni: a sportrendezvények, és a családi eseményekkel kapcsolatos rendezvények jellemzően nélkülözik a kommunikációs jelleget. A törvényesen elismert egyházak és vallásfelekezetek területén szervezett vallási szertartások, rendezvények és a körmenetek a szabad vallásgyakorlás részeként bírnak egyfajta kommunikációs jelleggel, e rendezvények felismerése azonban általában nem igényel különleges ismereteket.) Ilyen esetben azonban szükséges lehet a közterület-használat jogszerűségét igazolni.
ad III./ Figyelemmel arra, hogy a választási eljárásról szóló 1997. évi C. törvény (a továbbiakban: Ve.) hatálya alá tartozó gyűléseket a Gytv. 3. § a) pontja kivonja a törvény hatálya alól, a bejelentési kötelezettség sem érvényesül. Ki kell azonban emelni – és ennek az országban gyakorlatilag kisebb-nagyobb rendszerességgel zajló időközi választások miatt van különös jelentősége – választási gyűlés szervezője esetén bizonyosan szűkebb a rendezvény szervezőinek köre. A Ve. hatálya alá tartozó választási gyűlést, mint a választási kampány egyik elemét ugyanis jelölt, vagy jelölőszervezet szervezhet. A választási kampány Ve. 40. § (1) bekezdésében maghatározott fogalma alapján a választási gyűlés megtartása a választás kitűzését megelőzően, valamint a szavazást megelőző nap 0 órát követően kizárt. (40. § (1) A választási kampány a választás kitűzésétől a szavazást megelőző nap 0 óráig tart.) A feltételek konjunktívak: a törvényszövegből kitűnik, hogy a választás estéjén tartott, jelölőszervezetek által szervezett közterületi rendezvények nem vonhatóak e körbe, míg a nem a jelöltek, vagy jelölőszervezetek által szervezett közterületi összejövetelek abban az esetben sem tekinthetőek választási gyűlésnek, ha azokat kampányidőszakban tartják.
b./ Amennyiben az előző szempontok szerint az összejövetel a Gytv. hatálya alá tartozik, a Rendőrség elsősorban a külső szemlélő által is megállapítható jegyek – objektív ismérvek – alapján sorolhatja kategóriába az egyes rendezvényeket. Ha a bejelentésre nem, vagy késedelmesen, a törvényi határidőn belül került sor, a következőket kell figyelembe venni:
I. van-e olyan hirtelen bekövetkezett esemény, amelyre a rendezvény reagál?
II. az említett eseményről való széleskörű tudomásszerzésétől mennyi idő telt el?
III. a résztvevőket bármilyen módon „toborozták”-e a rendezvényre?
IV. van-e belső struktúrája a rendezvénynek?
ad I./ E kérdés vizsgálata során azt kell áttekinteni, hogy a rendezvény apropójául szolgáló, váratlan esemény valóban alkalmas-e arra, hogy gyors és tömeges reakciókat váltson ki, amely egy, a Gytv. hatálya alá tartozó rendezvényben manifesztálódik. Amennyiben van ilyen esemény, az az alábbiak szerint indoka lehet egy spontán, vagy gyors reagálású gyülekezésnek.
ad II./ Nagy körültekintést igényel annak vizsgálata, hogy mikor vált közismertté, a gyülekezés indokául szolgáló esemény. Lényeges szempont, hogy nem azt kell értékelni, hogy egyik vagy másik esemény ténylegesen mikor zajlott, hanem azt, hogy erről a nagyközönség mikor értesült, mikor fejtette ki ténylegesen a hatását. Meg kell említeni azt az esetet is, amikor az összejövetel, tüntetés indokául nem egy már megtörtént esemény szolgál, hanem egy olyan rendezvény, amellyel a gyülekezés időben párhuzamosan zajlik, azonban e rendezvény ténye bármilyen okból nem volt korábban általánosan ismert. Amennyiben a gyülekezési jog hatálya alá tartozó rendezvény indokául szolgáló esemény és a rendezvény között több mint három nap már eltelt, kizárt, hogy az spontán, vagy gyors reagálású gyülekezés legyen.
A békés gyülekezéshez való jog gyakorlásának fent vázolt belső logikai rendszeréből következik, hogy rendkívül kivételesnek minősül az az eset, amikor egy rendezvény résztvevői – annak feloszlását, vagy feloszlatását rövid időn belül követően – spontán, vagy gyors reagálású gyülekezést folytatnak. Kizárólag olyan esetben lesz az újabb rendezvény spontán, vagy gyorsreagálású, ha arra az a korábbi rendezvénytől (ideértve annak feloszlását, vagy feloszlatását is) teljesen független esemény szolgáltat indokot. Ebből következően a rendezvény – szervező, vagy rendőrség általi – feloszlatását követően összeverődő, a szervező döntését, vagy a rendőri intézkedést sérelmező csoportok nem tekinthetőek új rendezvénynek. Ellenkező esetben ugyanis az új „spontán gyűlés” létjogosultságának elismerése könnyen a szervező (Gytv.-ben meghatározott) felelősségének egyfajta eliminálásához vezethet.
ad III./ A spontán gyűlés fogalmi eleme, hogy annak résztvevői az előbbiek szerinti váratlan eseményt követően rövid időn belül, nem szervezetten megjelennek egy olyan helyszínen, amely valamilyen módon köthető a gyülekezést kiváltó eseményhez. Amennyiben a rendezvényre való megjelenésre nagy nyilvánosság előtt (így különösen internetes honlapon, sajtótermékben, műsorszolgáltatóban) hívják fel a résztvevőket bizonyosan, ha pedig e-mailen, SMS-ben, telefonon, szórólapon hívják őket valószínűleg szervezettnek kell tekinteni a megjelenést. Fel kell hívni a figyelmet ugyanakkor arra is, hogy ez utóbbiak esetében bizonyítási nehézségek merülnek fel, ugyanis a szükséges intézkedések megtételéig az ilyen módszerrel történő felhívások ismeretlenek maradhatnak. Ugyancsak kizárt azonban a spontán demonstráció, ha a rendezvényre a résztvevők szállítása tömegesen, szervezetten történik.
ad IV./ Annak megítélése, hogy a rendezvénynek van-e belső struktúrája (szervezője, rendezői), különös gondosságot igényel. Erre utalhat, ha pl. színpadot állítanak fel, hang-, illetve fénytechnikát üzemelnek be, vagy éppen, ha a rendezvénynek napirendje van, azt ugyanis a szervező határozza meg. A napirend létére a hangosítást, vagy színpadot egymás után igénybevevő szónokok felszólalása alapján is alappal lehet következtetni.
Ilyen esetekben elsősorban azt kell szervezőnek tekinteni, aki – bejelentés hiányában – kifejezetten erre irányuló nyilatkozatot tesz. Az eset összes körülményeinek értékeléses során ennek hiányában is szervezőnek kell tekinteni, akinek a napirend meghatározására, a színpad- és hangtechnika használatára alapvető befolyása van, illetve aki harmadik személyekkel szemben a rendezvényt (vagy annak résztvevőit) képviseli. Összegezve és egyszerűen fogalmazva: aki szervezőként viselkedik.
A tényállás tisztázása során indokolt a „szervezőnek látszó személyt” e minőségéről nyilatkoztatni, a szervező gyülekezési törvény által meghatározott terhelő felelősségre történő kitanítással együttesen. A nyilatkozat azonban ilyen esetekben is csak egy a bizonyítási eszközök közül, a Rendőrségnek a tényállást a bizonyítékok összességének mérlegelését követően kell megállapítania. 

B. A sérelmezett szabálysértési eljárással érintett rendezvény megítéléséről
1. Ki kell emelni, hogy mind a rendezvény, mind pedig a sérelmezett szabálysértési eljárás idején a Gytv. kivételt nem tűrő módon feloszlatni rendelte a be nem jelentett rendezvényeket. Az Alkotmánybíróság 75/2008. (V. 29.) AB határozatában megállapította, hogy a Gytv. 14. § (1) bekezdésének „bejelentés nélkül, a 7. § a) és b) pontjában foglaltaktól eltérően vagy” szövegrésze alkotmányellenes, ezért azt a határozat közzétételének napjával megsemmisítette. A Gytv. 14. § (1) bekezdésének 2008. május 29. napjától hatályos szövege: „Ha a gyülekezési jog gyakorlása a 2. § (3) bekezdésében foglaltakba ütközik, vagy a rendezvényen a résztvevők fegyveresen, illetőleg felfegyverkezve jelennek meg, továbbá ha bejelentéshez kötött rendezvényt tiltó határozat ellenére tartanak, a rendőrség a rendezvényt feloszlatja.” Figyelemmel a Gytv. hatályban volt szövegére, valamint arra, hogy azt a panaszos kifejezetten kérte, a rendezvény feloszlására vonatkozó felszólítás a gyülekezési joggal összefüggő visszásságot nem okozott. Visszásság mindannak ellenére nem állapítható meg, hogy az intézkedő rendőr nem teljes mértékben a rendezvények rendjének biztosításával kapcsolatos rendőri feladatokról szóló 15/1990. (V. 14.) BM rendeletben meghatározottak alapján járt el.
Indokolt felhívni a figyelmet arra is, hogy az idézett AB határozat nem érintette a rendezvény bejelentési kötelezettségét, vagyis főszabályként – ha nem állnak fenn a spontán, vagy a gyors reagálású rendezvényt megalapozó, halaszthatatlan reakciót kívánó események – a rendezvényeket továbbra is három nappal azok tervezett időpontja előtt a rendőrségnek (Budapesten a BRFK-nak) be kell jelenteni.
Igaz ugyan, hogy a bejelentés elmulasztása önmagában nem alapozza meg a rendezvény feloszlatását, azonban a szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 152. § (1) bekezdése továbbra is büntetni rendeli a gyülekezési joggal visszaélés elnevezésű szabálysértést. Ennek értelmében „[a]ki bejelentési kötelezettséghez kötött összejövetelt, felvonulást vagy tüntetést bejelentés vagy a tervezett új időpontról való előzetes tájékoztatás nélkül vagy a rendőrség tiltó határozata ellenére szervez vagy tart, százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.”
A Szabstv. 5. § értelmében szabálysértés miatt az vonható felelősségre, akinek a cselekménye szándékos vagy gondatlan, kivéve, ha a szabálysértést meghatározó jogszabály csak a szándékos elkövetést bünteti. Mindebből az is következik, hogy a szabálysértési hatóságnak a tudomására jutott, bejelentés vagy a tervezett új időpontról való előzetes tájékoztatás nélkül megtartott rendezvény szervezőjével szemben le kellene folytatnia az eljárást. A Szabstv. idézett 5. §-a nem teszi lehetővé, hogy a szabálysértési hatóság a cselekményt – a 75/2008. (V. 29.) AB határozatban foglaltakkal összhangban – alkotmánykonform módon értékelje, vagyis nincs lehetősége arra, hogy a valóban gyors reagálású gyülekezések szervezőivel szemben ne folytassa le az eljárást. Ez pedig alkalmas arra, hogy az AB határozat rendelkező részében meghatározott követelménnyel – miszerint „önmagában a késedelmes bejelentésre hivatkozva nem tiltható meg azoknak a békés rendezvényeknek a megtartása, amelyek a gyülekezésre okot adó esemény miatt nem jelenthetők be három nappal a tervezett rendezvény időpontja előtt” – ténylegesen ellentétes hatást váltson ki. 
Az előzőekre tekintettel megállapítottam, hogy mindez – kizárólag a jogi szabályozásra visszavezethető okból – a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a békés gyülekezéshez való joggal összefüggő visszásság veszélyét hordozza.
A panasszal érintett esetben azonban nem történt visszásság, ugyanis az – az alábbiakban kifejtettek szerint – nem volt sem spontán, sem pedig gyors reagálású gyülekezésnek tekinthető.

2. A panaszos internetes naplójában egy olyan rendezvényre hívta olvasóit, amely, vagy ahhoz hasonló napirendű tüntetés – sem határidőben, sem pedig elkésetten – a BRFK-hoz ténylegesen nem került bejelentésre. A blogban megjelölt rendezvényt ekként a BRFK meg sem tilthatta. Figyelemmel arra, hogy a panaszos és olvasói nem bejelentett rendezvényen vettek részt, az A./ pontban megjelölt szempontrendszer szerint kell az eseményeket minősíteni.
A rendezvény nem volt sem spontánnak sem gyors reagálásúnak minősíthető, ugyanis nem volt olyan váratlanul bekövetkezett esemény, amely késedelmet nem tűrően a demonstrációt kiváltotta volna. A tüntetés kiváltó oka, „apropója”, vagyis X. jogerős elítélése több héttel korábban történt, és arról a sajtó az ítélethirdetést követő napokban részletesen (a bűncselekmény minősítését, a kiszabott büntetés mértékét is ismertetve) beszámolt. 
A rendezvényre szóló, „[X] barátai” által jegyzett felhívást a panaszos blogján kívül több internetes portál is közzétette. (Egyik oldal a panaszos blogját jelölte meg forrásként azzal, hogy „[a panaszos] írja, de nem ő szervezi” a tüntetést.) A felhívást jegyző, közelebbről meg nem jelölt személyek arról tájékoztatták a panaszost, hogy a rendőrség a rendezvényt megtiltotta. (A panaszos blogjában olvasható indokok egyébként nem feleltethetőek meg a Gytv. 8. § (1) bekezdésében megjelölt megtiltási okoknak.) A panaszos – annak tudatában, hogy a rendezvényt a rendőrség megtiltotta – a felhívásban megjelölt időpontban megjelent a helyszínen. Bejelentés hiányában azonban a panaszos nem egy megtiltott, hanem egy be nem jelentett rendezvényen vett részt. (Ld. hasonlóan a panaszos videofelvételét a tüntetés feloszlatásáról, amikor nem betiltottként, hanem be nem jelentettként jelölte meg a rendezvényt.) A be nem jelentett rendezvény szervezője személyének megállapítására pedig az A./ 2.IV./ pontban megjelölt szempontok alapján kerülhet sor. Blogbejegyzése szerint a rendezvény napirendjének meghatározására döntő befolyással bírt, és a rendezvény feloszlatására irányuló kérést is ő fogalmazta meg a BRFK V. Kerületi Rendőr-kapitányságon. 
Mindebből alappal következtethetett az eljáró szabálysértési hatóság, hogy a be nem jelentett rendezvény szervezője a panaszos volt. A szabálysértési hatóság kísérletet tett a panaszos meghallgatására, aki – az eljárás jogszerűtlenségére hivatkozva – a szabálysértési hatóság előtt nem jelent meg. Az általa megküldött észrevételek, a panaszos blogbejegyzése, valamint az intézkedő rendőr nyilatkozatai közötti részbeni ellentmondást a szabálysértési hatóság ezért akként oldotta fel, hogy a panaszost – döntően a külső ismérvek alapján – a rendezvény szervezőjének tekintette.
Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a BRFK V. Kerületi Rendőr-kapitányság, mint szabálysértési hatóság a tényállás tisztázása során alapvető joggal összefüggő visszásságot nem okozott. 

3. A szabálysértési a pénzbírság kiszabása során mérlegelési jogkörben jár el, ezért a bírság mértékét – sem önmagában, sem pedig más, hasonló szabálysértések miatt alkalmazott büntetésekkel összevetve – nem vizsgálhattam. Ugyancsak kívül esik az ombudsmani vizsgálaton annak megítélése, hogy a büntetés alkalmas-e célja elérésére, vagy az más módon (esetleg intézkedés alkalmazásával) is elérhető lett volna-e.

Intézkedéseim
A jelentésemben feltárt, alapvető joggal összefüggő visszásság orvoslása, jövőbeni megelőzése érdekében, az Obtv. 25. §-a alapján javaslom az Országgyűlésnek, hogy a Szabstv. pontosításával gondoskodjon arról, hogy az a 75/2008. (V. 29.) AB határozatban megfogalmazott alkotmányos követelményeknek megfeleljen.

Budapest, 2008. november 26.

Dr. Szabó Máté sk.