Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2206/2008. számú ügyben
(Kapcsolódó ügyek: OBH 5290/2007., 2089/2008., 2236/2008.)

Előadók:      dr. Bene Beáta
dr. Endrődi Zsuzsa
Az eljárás megindulása
A panaszosok a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (MVH) uniós mezőgazdasági támogatásokkal kapcsolatos döntéseit és eljárását sérelmezték.
Az egységes területalapú támogatással (OBH 5290/2007., OBH 2206/2008.), az agrár-környezetgazdálkodási (OBH 2089/2008.) és az anyatehéntartás támogatással (OBH 2236/2008.) összefüggésben kifogásolták különösen az egyeztetés, a tájékoztatás hiányát és az eljárás elhúzódását.
A beadványokban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz és a tisztességes eljáráshoz fűződő jogok sérelmének a gyanúja, ezért – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló l995. évi LIX. törvény 16. § (1) és 17. § (1) bekezdése alapján – átfogó vizsgálatot rendeltem el.
A vizsgálat annak megállapítására irányult, hogy a támogatások igényléséhez szükséges, az eljárás során alkalmazandó jogszabályban meghatározott nyomtatványok (adatlapok), az első és másodfokú döntéshozatal, a támogatások jogszerű felhasználását célzó ellenőrzési tevékenység megfelel-e a jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jog követelményének.
Az egyes ügyek teljes körű tényállásának tisztázása érdekében írásban megkerestem a földművelésügyi és vidékfejlesztési minisztert, az MVH vezető munkatársait, valamint helyszíni ellenőrzés keretében tőlük tájékoztatást, magyarázatot és iratokat kértem.

A megállapított tényállás
OBH 5290/2007. sz. ügy
A panaszos az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alap Garancia részlegéből finanszírozott egységes területalapú támogatás (SAPS) ügyében fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. Beadványában azt sérelmezte, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (MVH) 2004-ben annak ellenére, hogy 2,1 ha terület után nyújtotta be a kérelmét, csak 0, 92 ha támogatható területet ismert el, és a 2004. évre átutalt előleg visszafizetésére kötelezte, illetve a kérelmezett és a támogathatónak elfogadott terült különbségének megfelelő összeget a 2006-2007. évi támogatásból levonásba helyezte. Sérelmezte azt is, hogy az MVH a fellebbezési eljárásban az eltérés miatt vele nem egyeztetett, az MVH területi hivatala kérésére nem tartott helyszíni vizsgálatot, valamint azt is, hogy fellebbezését csak hónapokkal később bírálták el. Ügyének állásáról ez idő alatt az MVH területi hivatalától érdemi választ nem kapott.
A panaszos a csatolt tulajdoni lap másolat tanúsága szerint Kisújszállás külterületén a 0232/6 hrsz.-ú termőföld tulajdonosa ½-d tulajdoni arányban. Az ingatlan teljes területe 4,2 ha, ebből a panaszos 2,1 hektáron gazdálkodik. A támogatási kérelem részét képező egyedi blokktérképen tévesen a 232/3 hrsz.-ú ingatlanra rajzolta be a támogatandó területet. A kérelemnek szintén részét képező adategyeztető lapon, az egybeművelt táblák fizikai blokkjának azonosítóját, a táblaazonosítót, a használati kódot és a területet a panaszos a tényleges használatnak megfelelően jelölte.
A Földmérési és Távérzékelési Intézet (FÖMI) ellenőrzése során megállapította, hogy a panaszos által a blokktérképen megjelölt terület csak 0,92 ha, ezért a 2004. évi támogatás ügyében hozott 1006893825 azonosító számú határozatát az MVH módosította, és a támogatandó terület nagyságot 0,92 hektárban állapította meg, egyúttal elrendelte a 2004. évre átutalt 44.928 Ft. előleg visszafizetését. 
A panaszos a módosító határozatot 2005. május 30-án vette át, amely ellen fellebbezést nyújtott be 2005. június 9-én, majd újabb beadvánnyal fordult az MVH-hoz október 14-én, de választ nem kapott. A hivatal hallgatása miatt az Igazságügyi Minisztériumhoz (IM) fordult. Az IM intézkedését követően a panaszos 2006. április 14-én kapta kézhez a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium Közösségi Kifizetések Szabályozása és Felügyeleti Főosztálya (továbbiakban: Főosztály) tájékoztatását arról, hogy a FŐMI távellenőrzése nem tudta visszaigazolni az általa a 2,1 ha nagyságúnak jelölt parcella területét, mert az valójában csak 0,92 ha nagyságú. 
Hivatkozott a Főosztály az Európai Bizottság 2199/2003./EK rendeletének 5. cikkére, amelynek értelmében „ha az igazgatási vagy helyszíni ellenőrzés során kiderül, hogy a bejelentett terület és a támogatás megadására vonatkozó szabályokban megállapított összes feltételnek megfelelő terület közötti különbség meghaladja a megállapított terület 50%-át, akkor az adott évre nem nyújtható támogatás (SAPS, Top-up), valamint a termelőt olyan összegig ismét ki kell zárni a támogatásban való részesedésből, amely megfelel a bejelentett terület és meghatározott terület különbségének. Ezt az összeget le kell vonni azokból a támogatásokból, amelyekre a termelő a ténymegállapításnak naptári évet követő három évben benyújtott kérelmei alapján jogosult”.
Az idézett rendelkezés alapján a Főosztály megállapította, hogy az MVH első fokú hatósága a jogszabályoknak megfelelően járt el, amikor a gazdálkodót a kifizetett 80%-os előlegösszeg kifizetésére kötelezte. 
A panaszos a fellebbezési eljárásban hozott határozatot végül 2006. 04 27-én vette át. A másodfokú határozat hatályában fenntartotta a módosító határozatot, és a panaszost a kifizetett, illetve a megállapított támogatás közötti különbözet visszafizetésére kötelezte. E határozat ellen a panaszos nem nyújtott be fellebbezést. 
Tévedésből azonban a 44.928 Ft összegű támogatást ismét átutalták a panaszosnak, így összesen 89.856 Ft tartozása keletkezett. Ezen kívül a térképen történt téves jelölés miatt áthúzódó szankcióként a SAPS és a nemzeti kiegészítő támogatás összegéből összesen 29.867 Ft levonásra is sor került.
Tekintve, hogy a panaszos 2005. évre a késedelmesen benyújtott kérelme miatt nem volt jogosult támogatásra a fenti összegeket (összesen: 119.713 Ft-ot) az MVH a 2006-2007. évre megállapított támogatások összegéből vonta le. Erről a panaszost a 1039699964, 1045723387, 1039931671 és a 1039931680 számú határozattal értesítették. A panaszosnak jelenleg nincs tartozása, és a 2007. évre járó levonásokkal csökkentett SAPS támogatást, valamint a nemzeti kiegészítő támogatás teljes összegét átutalták a számlájára.
Jelenleg a 124/1601/12/12004/6/2007 számú határozat ellen 2008. március 7-én kelt fellebbezésére várja az MVH döntését.

OBH 2089/2008.
A panaszos részére a 2005-ben visszamenőleg megállapított 2004. évtől járó agrár-környezetgazdálkodási támogatás folyósításának megszüntetését sérelmezte. Előadta, hogy a 2004/2005 gazdasági évre vonatkozó kifizetést teljesítette a számlájára az MVH. Majd 2006 februárjában hozott határozat alapján a kifizetéseket megszüntette, amely ellen a panaszos fellebbezéssel élt, a hatóság eljárásáról azonban a továbbiakban nem értesült, ezért 2007 novemberében írásban kívánt érdeklődni ügyéről, amelyre a hozzám 2008 márciusában benyújtott panaszáig nem kapott tájékoztatást.
A panaszos részére az agrár-környezetgazdálkodási támogatás évenkénti kifizetését a hivatal határozattal megszüntette, mert ellenőrzése során megállapította, hogy az igénylő nem jogosult a támogatásra, ezért nem felel meg a Nemzeti Vidékfejlesztési Terv alapján a központi költségvetés, valamint az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alap Garancia Részlege társfinanszírozásában megvalósuló agrár-környezetgazdálkodási támogatások igénybevételének részletes szabályairól szóló 150/2004. (X. 12.) FVM rendelet 7. §-a (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott feltételnek, vagyis az igénylő nem rendelkezik a mezőgazdasági tevékenységből származó bevétellel. A határozattal szemben az igénylő fellebbezéssel élt, a jogorvoslati szakban eljáró szerv 2007 márciusában hozott határozatával az elsőfokú hatóság határozatát megsemmisítette és az első fokon eljárt szervet új eljárás lefolytatására utasította, mert bizonyítást nyert, hogy az igénylő megfelel a feltételnek. Az MVH elsőfokú hatósága 2008 májusában hozott határozataival a 2005/2006 gazdasági évre a támogatás igénybevételére vonatkozó kifizetési kérelemnek helyt adott, továbbá a 2006/2007 gazdasági évre vonatkozó kifizetési kérelem tárgyában pedig részben helyt adó határozatot hozott. 

OBH 2206/2008 
Az ügyben a mezőgazdasági gazdálkodó 2006. évre egységes területalapú támogatást igényelt az MVH-tól. A hatóság kérelmének részben helyt adott 2007. február 20-án kelt és 2007 áprilisában kézbesített határozatában, amellyel szemben a panaszos 2007. május 3-án postára adott fellebbezési kérelemmel élt. Ezt követően a hivatal hiánypótlási felszólítást küldött részére, amelynek az ügyfél május 16-án feladott küldeményében eleget tett. A panaszost többszöri érdeklődésére a hivatal kirendeltsége arról tájékoztatta, hogy az eljárás folyamatban van. Ezt követően fordult hozzám az eljárás jelentős elhúzódását sérelmezve. 
A minisztérium államtitkára tájékoztatott arról, hogy az ügyben az MVH Jogorvoslati Főosztálya 2008. február 15-én meghozta másodfokú határozatát, amelyben az első fokon eljáró szerv döntését megsemmisítette és új eljárás lefolytatására utasította. A határozatot az ügyfél 2008. április 1-jén kapta kézhez. Az eltelt idő alatt az MVH a kifogásolt 2 parcella területének felülvizsgálatára megküldte a FÖMI részére, amely eljárásában a parcellákat újból megvizsgálta, majd az egyik területre módosította korábbi távérzékeléses ellenőrzésének eredményét és elfogadhatónak tartotta az igényelt terület nagyságát. Ennek eredményéről 2007. július 6-án kelt levelében tájékoztatta az MVH-t.
Az elsőfokú szerv ezt követően 2008. május 14-én meghozta a kérelem tárgyában a részben helyt adó határozatát, amelyben kimondta, hogy korábbi határozatában megjelölt támogatási összeg nem a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően került megállapításra.

OBH 2236/2008
A panaszos 2006. július 27-én anyatehéntartás támogatási kérelmet nyújtott be az MVH-hoz. A támogatás elbírálásáról szóló határozattal (melyet 2007. május 23-án vett át) nem értett egyet, ezért fellebbezéssel élt. 2008. március 27-én hozzám intézett beadványában sérelmezte, hogy fellebbezésére 10 hónap elteltével sem született döntés. Külön sérelmezte, hogy szándékos elkövetőnek minősítették az ügy kivizsgálása nélkül, ami miatt őt méltánytalanul súlyos anyagi és erkölcsi veszteség érte. Többször próbált kapcsolatot teremteni az ügyfélszolgálattal, de a budapesti ügyfélszolgálatot nem tudta elérni, a helyi kirendeltség pedig nem tudott felvilágosítást adni. Az MVH elnökéhez írt levélre sem kapott választ, ezért az FVM Agrárszabályozási Főosztályához fordult. Az FVM intézkedését követően az MVH-tól kapott választ 2008. március 27-én, melyben arról tájékozatták, hogy a másodfokon eljáró szerv még nem hozott döntést, és további türelmét kérték. A vizsgálat ideje alatt készült el a másodfokú határozat, mely az első fokú határozatot részben megváltoztatta. A panaszos a másodfokú határozat bírói felülvizsgálatát kérte. 

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelménye [Alkotmány 2. § (1) bekezdés].
A jogállamiság elvéből következő tisztességes eljáráshoz való jog [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok
Az MVH eljárására rendeletszintű uniós szabályokat, a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVIII. törvényben (továbbiakban: támogatási törvény) foglalt eltérésekkel a közigazgatási és hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) rendelkezéseit kell alkalmazni. A vizsgált ügyekben irányadó volt a már hatályon kívül helyezett 2003. évi LXXIII. törvény (továbbiakban: korábbi támogatási törvény) is. Alkalmazandók még az adott támogatási évben az egyes támogatási formák igénybevételével kapcsolatos egyes kérdésekről szóló FVM rendeletek. (Az alkalmazott jogszabályokat külön jegyzék tartalmazza.)

A vizsgálat megállapításai az országgyűlési biztos hatáskörét illetően
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárási és intézkedési jogosultságát az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.)16. § (1) bekezdése határozza meg. E szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Tekintettel arra, hogy az MVH a mezőgazdasági és vidékfejlesztési miniszter irányítása alatt működő központi hivatal, az Obtv. 29. § a.) pontja alapján közigazgatási feladatot ellátó szervnek (hatóságnak) minősül, ezért eljárásának vizsgálata az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján az országgyűlési biztos hatáskörébe tartozik.
Az OBH 2236/2008 sz. ügyben az MVH döntését sérelmező panasz tekintetében hatásköröm hiányát állapítom meg, tekintettel arra, hogy az ügyben a másodfokú határozattal szemben az ügyfél kezdeményezte a bírósági felülvizsgálatot, és az Obtv. 17. §-ának (5) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos nem járhat el olyan ügyben, amelyben a határozat felülvizsgálata iránt bírósági eljárás indult.

A vizsgálat megállapításai az alkotmányos jogokkal kapcsolatban
A jogbiztonság – az Alkotmánybíróság értelmezésében – az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek.
A jogállamiság és jogbiztonság elvéből fakadnak az eljárási garanciák. Ezek alapvető jelentőségűek az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatósága szempontjából. Csak a formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működik alkotmányosan a jogszolgáltatás.[11/1992. (III. 5.) AB. hat.]
A tisztességes eljáráshoz való jog az Alkotmányban explicit módon nem jelenik meg, de az alkotmánybírósági gyakorlatban a 2. § (1) bekezdéséből eredő eljárási garanciák védelmének egymásra vonatkoztatásából tartalmilag levezett alapjog.[14/2004. (V. 7.) AB. hat.]
A határidők a jogilag szabályozott eljárások olyan elemei, amelyek általában az eljárások, ezen belül különösen az egyes eljárási cselekmények lefolytatása, illetőleg bizonyos jogosultságok gyakorlása vagy kötelezettségek teljesítése ésszerű időn belül való befejezését írják elő; megakadályozzák az eljárások parttalanná válását, ugyanakkor biztosítják – többek között – az alapjogok gyakorlásának lehetőségét. [23/2005. (VI. 17.) AB. hat.]
A tisztességes eljáráshoz való jog érvényesítéséhez szükséges eljárási garanciákat a Ket 4. §-a valamint az 5. § (1)-(2) bekezdése a következőképpen fogalmazza meg: „Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog. A közigazgatási hatóság az ügyfél és az eljárás más résztvevője számára biztosítja, hogy jogaikról és kötelezettségeikről tudomást szerezzenek, és előmozdítja az ügyféli jogok gyakorlását. A közigazgatási hatóság a jogi képviselő nélkül eljáró ügyfelet tájékoztatja az ügyre irányadó jogszabály rendelkezéseiről, az őt megillető jogokról és az őt terhelő kötelezettségekről, illetve a kötelezettség elmulasztásának jogkövetkezményeiről, továbbá a természetes személy ügyfél részére a jogi segítségnyújtás igénybevételének feltételeiről.”
Ugyancsak eljárási garanciákat fogalmaz meg a korábbi támogatási törvény a hiánypótlásra és az ellenőrzésre vonatkozó szabályokkal. Amennyiben a kérelem nem felel meg a jogszabályban, vagy pályázati felhívásban előírt feltételeknek, vagy az más okból kijavításra vagy kiegészítésre szorul, az MVH a hibák megjelölése mellett az ügyfelet a hibák kijavítására, illetve a hiányok pótlására szólítja fel olyan ésszerű határidőn belül, hogy az teljesíthető legyen [11. § (1) bekezdés].
Az ellenőrzés során a tényállás tisztázása és bizonyítása az MVH kötelezettsége, kivéve, ha jogszabály a bizonyítást az ügyfél kötelezettségévé teszi. Az ellenőr a tényállás tisztázása során az ügyfél javára szolgáló tényeket is köteles rögzíteni és feltárni. A nem bizonyított tény, körülmény az ügyfél terhére nem értékelhető [25. § (1) és (5) bekezdés]. Hasonló eljárási garanciákat tartalmaz a jelenleg hatályos támogatási törvény is.

A vizsgálat megállapításai a közigazgatási ügyben hozott határozat tartalmával kapcsolatban
A határozatok egyes elemeit összhangban a tisztességes eljáráshoz való jog követelményével nem csak az ágazati jogszabályokban meghatározottak szerint kell feltüntetni, hanem a döntés meghozatalánál figyelemmel kell lenni a Ket. 72. §-ára is, amely, kimondja, hogy annak indokolásában fel kell tüntetni, azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a hatóság a határozatot hozta. (Ezzel kapcsolatosan a Magyar Közigazgatási Intézet által kiadott A közigazgatási eljárás c. könyvben dr. Iváncsics Imre A hatóság döntései c. fejezetben kifejtette, hogy az indokolás alapvető rendeltetése a döntés ténybeli és jogi megalapozása. A gondosan megszerkesztett indokolás nemcsak tájékoztatást ad, információt nyújt, hanem meggyőző erővel is rendelkezik. Az indokolás legyen teljes körű, a döntési folyamat minden lényeges részére terjedjen ki. Az indokolás első eleme a tényállás megállapítása és annak megalapozása. … A tényállás megállapítása mellett az indoklás másik fő eleme a döntés alapjául szolgáló jogszabályhelyek pontos meghivatkozása. A pontosság alatt az is értendő, hogy nem elég a jogszabály megjelölése (számának és címének indoklásba foglalása), hanem konkrétan meg kell jelölni a rendelkezést (szakasz, bekezdés, pont stb.) és a hivatkozott rendelkezést be kell idézni az indokolás szövegébe. Nyilvánvaló, ha a hatóság a rendelkezését több jogszabályhelyre alapozza, a pontos meghivatkozást mindegyik esetben el kell végezni. A jogorvoslati kérelemben a tényállás tisztázása és a jogszabályhelyekre történő hivatkozás egyaránt kifogás tárgyává tehető.”) Az MVH határozatai e követelményeknek nem minden esetben tesznek eleget, elsősorban csak a döntés meghozatalánál figyelembe vett jogszabályok számát és nevét tüntetik fel, a konkrét jogszabályhelyet, amely a Ket. alapján a határozat kötelező eleme, mellőzik.
Az eljáró hatóság által hozott határozatokról megállapítható, hogy azok valamennyi esetben kiadmányozó szervként az MVH-t nevesítik. A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalról szóló 256/2007. (X. 4.) kormányrendelet szabályozza a hatóság hatáskörét, annak 5. §-a értelmében (1) A Kormány – ha kormányrendelet eltérően nem rendelkezik – mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szervként az MVH-t jelöli ki. (2) A közösségi és a nemzeti forrásból folyósított mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatások igénybevételének és a közös agrárpolitika egyéb, támogatás kifizetésével nem járó piacszabályozási intézkedéseivel (a továbbiakban együtt: intézkedések) összefüggő hatósági eljárásban első fokon – a (3) bekezdésben meghatározottak szerint – az igazgatóságok, másodfokon az MVH központi szerve jár el. Tehát az egyedi döntéseket első fokon az MVH valamelyik a kormányrendeletben nevesített igazgatósága hozza, és az igazgatóság döntésével szemben benyújtott fellebbezés esetén a központi szerv jogosult a határozat meghozatalára. A Ket. 72. §-a (1) bekezdésének a/ pontja szerint a határozatnak tartalmaznia kell az eljáró hatóság megnevezését. Ez alatt a döntést közvetlenül kibocsátó szervet kell érteni, vagyis a határozaton fel kell tüntetni azt, hogy azt melyik szerv, vagyis melyik igazgatóság, ill. a központi szerv hozta.
E kérdéssel szorosan összefügg az eljáró hatóság elérhetőségének megadása is, címe és telefonszáma, ügyintéző neve. A vizsgálattal érintett határozatokról megállapítható, hogy mind az elsőfokú, mind a jogorvoslati eljárásban ugyanazok a címek és telefonszámok kerülnek megadásra. A cím esetén e gyakorlat elfogadható, hiszen a kormányrendelet alapján az igazgatóságok székhelye Budapesten van kijelölve (noha ez nem minden esetben van így), amely megegyezik a központi szerv székhelyével is, azonban helytelen az a gyakorlat, hogy mindkét eljárásban az MVH központi ügyfélszolgálatának a telefonszáma van feltüntetve a határozaton, és nem az ügyben hatáskörrel rendelkező hatóság elérhetősége.
Az MVH fenti gyakorlata megerősíti a panaszosok azon állítását, hogy a hatóság számukra nem elérhető, továbbá alkalmas a hatóság egyes szervei döntési hatásköreinek összetévesztésére.
A határozatok egyes elemeinek vizsgálatát folytatva a kiadmányozás és az aláírás gyakorlásának körülményeiről az alábbi megállapítás tehető: a Ket. 72. § (1) bekezdése erről így rendelkezik: a határozatnak tartalmaznia kell f./ a döntéshozatal helyét és idejét, a döntés kiadmányozójának a nevét, hivatali beosztását, g./ a döntés kiadmányozójának aláírását … A vizsgált határozatokban e rész az alábbiak szerint kerül feltüntetésre például: Budapest, 2008. május 14. Gulyás Levente igazgató sk., pecsét helye, továbbá a kiadmány hiteléül: mellette egy olvashatatlan írás, nem nevesítve, hogy annak ki az aláírója és mi az Ő hivatali beosztása. Az 1/2003. közigazgatási-polgári jogegységi határozat a „közigazgatási szerv hatáskörének delegálhatóságáról, gyakorlásáról” tárgyú határozatában egy más hatóság vonatkozásában megállapította, hogy a szerv nem hatáskörében hozott határozatnak minősül az, amelyen a kiadmányozó nem tünteti fel, hogy kiadmányozási jogát a törvényben hatáskörrel felruházott személy nevében, annak megbízásából gyakorolja. Továbbá a jogegységi határozat leszögezi, hogy a közigazgatási szerv hatáskörét csak jogszabály felhatalmazása esetén ruházhatja át (delegálhatja). A törvényben megállapított hatáskör gyakorlása történhet úgy is, hogy a közigazgatási szerv valamelyik szervezeti egysége folytatja le az eljárást, de ez a hatáskör jogosultjának személyét és személyes felelősségét nem érinti. A kiadmányozási (aláírási) jog belső szabályzatban való engedélyezése nem minősül hatáskör átruházásnak. Ebben az esetben a határozaton fel kell tüntetni azt, hogy a kiadmányozó (aláíró) a hatáskörrel feljogosított személy nevében, az ő megbízásából jár el. E követelményeknek az MVH jelenlegi gyakorlata nem felel meg.

A vizsgálat megállapításai az eljárási határidők betartásával és azok szabályozásával kapcsolatban
Az ügyintézési határidő megállapításánál kiemelkedően fontos a Ket. és a különös eljárási normák viszonya. Az érdemi határozat meghozatalára vonatkozó határidő szabályozása a legfontosabb érdemi kérdésben 1957. óta nem változott. A szabályozásnak az a lényege, hogy a Ket. meghatároz ugyan egy harminc napos általános ügyintézési határidőt, ám az egyes eljárásfajták sajátosságait figyelembe véve a különös eljárási jogszabályok ettől mind fölfelé, mind pedig lefelé eltérhetnek. Garanciális okból a fölfelé való eltérést csak törvény vagy kormányrendelet teheti lehetővé, míg a lefelé való eltérést – az önkormányzati rendeletet is ide értve – bármilyen szintű jogszabály. 
A Ket. 13. §-ának (3) és (4) bekezdése az alábbi rendelkezést tartalmazza: (3) Az (1) és (2) bekezdésben nem említett közigazgatási hatósági eljárásokra vonatkozó jogszabályok e törvény rendelkezéseitől kizárólag abban az esetben térhetnek el, ha azt e törvény kifejezetten megengedi, illetve ha az az Unió jogi aktusának vagy nemzetközi szerződésnek a végrehajtásához szükséges. (4) Ha az e törvény hatálya alá tartozó ügyben az Unió közvetlenül alkalmazandó jogi aktusa vagy nemzetközi szerződés eljárási szabályt határoz meg, e törvény rendelkezései az ott szabályozott kérdésben nem alkalmazhatók. 
A támogatási törvény – hasonlóan a korábbi támogatási törvényhez – 12. §-ában azonban úgy rendelkezik, hogy a törvény hatálya alá tartozó közigazgatási hatósági eljárásban – a (2)-(4) bekezdésekben meghatározott kivételekkel – közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) rendelkezéseit kell alkalmazni. Tehát a különös eljárási szabályokat meghatározó jogszabály a fentiek ellenére, kimondja a Ket. alkalmazását, az egyes egyedileg meghatározott §-ok kivételével. Ez utóbbi szakaszok között nem szerepel a Ket. 33. §-a, amely az ügyintézési határidőkre tartalmaz előírásokat, mely szerint az érdemi határozatot a kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg. E kritériumnak felel meg a hatályos támogatási törvény, amelynek 55. §-a így rendelkezik: (1) A mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a kérelmet annak hiánytalan beérkezését követően, a támogatás kifizetésének közvetlenül alkalmazandó közösségi jogi aktusban meghatározott esedékességéig bírálja el, és közli döntését az ügyféllel. (2) Amennyiben a támogatás kifizetésének esedékességét közvetlenül alkalmazandó közösségi jogi aktus nem határozza meg, vagy a kérelem nem kifizetésre irányul – törvény vagy kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában – a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a kérelmet annak hiánytalan beérkezését követő hatvan napon belül bírálja el és közli döntését az ügyféllel. 
A közösségi jogi aktusban meghatározott határidők a hatályos szabályozás szerint, a támogatási célok alapján, külön-külön miniszteri rendeletben kerültek megállapításra. Ezen jogalkotási eljárás álláspontom szerint helytelen, mert nem felel meg a Ket. által meghatározott rendelkezésnek, amely ugyan biztosítja az eltérő szabályozás lehetőségét, de meghatározva az ezt biztosító jogforrási szinteket is törvény, vagy kormányrendelet formájában, a miniszter nem szerepel a jogalkotási hatáskörrel felruházottak között.
A fentiekből következően megállapítható, hogy az MVH-nak – kivéve a vonatkozó FVM rendeletben megállapított határidőket – 60 nap alatt kell intézkednie az első és másodfokú eljárásban is. Valamennyi vizsgált ügyben megállapítható, hogy az eljáró hatóság elsősorban másodfokú döntésének meghozatalakor jelentős mértékben túllépte a 60 napos ügyintézési határidőt. A késedelmes ügyintézés oka egyrészt az, hogy az egyes támogatási formákhoz kötődő döntések viszonylag azonos időszakban történnek, ezért a fellebbezések is egyszerre érkeznek meg (torlódnak) a hivatalhoz, másrészt az, hogy az MVH is kénytelen volt létszámot csökkenteni (72 fő), de emellett állandó fluktuációs gondokkal is küzd. Jelenleg olyan szakmai képzés, mely biztosítaná a szakember utánpótlást ezen a területen, nincs.

A vizsgálat megállapításai a hiánypótlási eljárással és az ellenőrzéssel kapcsolatban
Az egységes területalapú támogatás elbírálása a kérelem részét képező, és kötelezően alkalmazandó adatlapok szerint történik. Az adatlapokon a támogatás alapjául szolgáló termőföld területét fizikai blokkok szerint kell megjelölni, helyrajzi számot, mint a terület azonosítóját sehol sem kell feltüntetni. A kérelem részét képezi egy blokktérkép, ezen van helyrajzi szám szerinti beosztás, ezen kell a gazdálkodónak megjelölnie a támogatandó területet. Ha egy fizikai blokkon belül nem történik túligénylés, akkor a térképen való téves jelölést az MVH nem észleli, emiatt hiánypótlási felhívást nem ad ki, és egyeztetési kötelezettsége sincs, mint a túligénylés esetén. A hiba jelen esetben még az ellenőrzéskor sem derült ki, mert a távérzékelés (melynek eredményéről a gazdálkodó külön értesítést nem kap) csak azt állapította meg, hogy a panaszos által megjelölt terület több mint 50%-kal kevesebb, mint amit az adatlapon megjelölt. Az eltérésből az MVH azt a téves következtetést vonta le, hogy a panaszos kisebb területen gazdálkodik, mint amennyi után a támogatást igényelte, és ennek következményeként a tényállási részben már ismertetett jogkövetkezménnyel sújtotta. Nem egyeztethető össze a már említett alkotmányos jogelvekkel az MVH-nak és a Főosztályának az az álláspontja, hogy a panaszosnak a téves adatközlés miatt viselnie kell a jogkövetkezményeket.
A tényállás alapos feltárása, mind az első, mind a másodfokú eljárásban az eljáró hatóság feladata. A panaszos nem jogosulatlan támogatást akart igénybe venni, hiszen a természetben valóban az általa megjelölt területen gazdálkodott, így a számára folyósított támogatási előleg az EU pénzügyi érdekeit nem sértette. A tényállásban idézett 2199/2003/EK. rendelet a ténylegesen elkövetett szabálytalanságot szankcionálja, a panaszos esetében azonban a tényállás ismeretében szabálytalanságról nem beszélhetünk. Az MVH akkor járt volna el helyesen, ha a panaszos fellebbezésében foglaltak alapján feltárja a tényállást, és a Ket-ben szabályozott bizonyítási eszközök, illetve FÖMI-nél tárolt adatok alapján állapítja meg a támogatásra jogosult terület nagyságát.
Jövő évtől kötelező lesz a kérelmeknek az ügyfélkapun keresztül történő elektronikus benyújtása. A program segítséget nyújt az ügyfélnek a panaszolt esetben szereplő tévedés elkerülésére azzal, hogy jelzi, ha a támogatandóként megjelölt, és a térképen rajzolt terület között eltérés mutatkozik. A gazdálkodóknak a falugazdászok és a kamarák is segítséget nyújtanak a kérelem elektronikus úton történő benyújtásához. A falugazdászok felkészítése két hetes továbbképzés keretében megtörtént.

A vizsgálat megállapítása a hiányos határozati rendelkezésről
A 2206/2008 sz. ügyben az eljáró hatóság határozata kimondja, hogy a korábbi határozatában megállapított „támogatási összeg nem a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően került megállapításra” és mindkét támogatási formánál további támogatást állapított meg. Erre az esetre a korábbi támogatási tv. 16. §-ának (4) bekezdése az alábbi rendelkezést határozta meg: „Ha a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv határozata jogszabályt sértett és ennek következtében az ügyfélnek támogatás kifizetési igénye keletkezik, a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a támogatás kifizetési összege után a mindenkori jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékű kamatot fizet.” A támogatási tv. 80. §-ának (3) bekezdése pedig kimondja, hogy a törvény rendelkezéseit – a (2) és a (4) bekezdésben foglaltakra is figyelemmel – a törvény hatálybalépését követően indult ügyekben kell alkalmazni azzal, hogy a folyamatban levő ügyek tekintetében a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről és az ezzel összefüggő törvénymódosításokról szóló 2003. évi LXXIII. törvény EMOGA Garancia részt említ, azon 2007. január 1-jétől EMGA-t kell érteni.
Az ügyfélnek a fentiek figyelembevétele alapján további kifizetési igénye származott, tehát az elsőfokú hatóság döntése hiányos, mert nem tartalmaz rendelkezést a jogszabálysértő döntés miatt az ügyfelet megillető kamatokról.
Mindezekből következően megállapítottam, hogy az MVH több esetben is jelentősen túllépte a rá vonatkozó ügyintézési határidőt, határozata nem felelt meg a Ket. követelményeinek, egyedi ügyben valamennyi tényállási elemről nem rendelkezett, illetve a tényállást teljes körűen nem tárta fel, ezért a fentiekben megfogalmazott érvek alapján a jogállamiság elvéből következő jogbiztonság követelményével, valamint tisztességes eljárással összefüggő alkotmányos visszásságot idézett elő.

Intézkedések
A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok megszüntetése és jövőbeni elkerülése érdekében:
1/	az Obtv. 21. §-a értelmében kezdeményezem az MVH elnökénél, hogy
a.)	gondoskodjon a támogatási ügyekben benyújtott fellebbezések törvényes határidőben történő elintézéséről, valamint a másodfokú eljárásban, a rendelkezésre álló törvényes eszközök segítségével a tényállás teljes feltárásáról;
b.)	tegye meg azokat az intézkedéseket, amelyek az alábbi célokat szolgálják: a hatóság első és másodfokú döntéshozatala során a határozatok tartalmazzák az egyedi ügyben eljáró szerv megnevezését, annak elérhetőségét, az indokolásban a tényállás kellőképpen legyen alátámasztva mind jogi mind ténybeli érvekkel, továbbá a kiadmányozás feleljen meg a jogegységi határozatban előírt követelményeknek;
c.)	az 5290/2007. számú ügyben – az eltelt határidőkre figyelemmel – vizsgálja meg az MVH illetékes igazgatósága döntésének felülvizsgálati lehetőségét, továbbá intézkedjen a panaszos fellebbezési kérelmének mielőbbi elbírálásáról;
d.)	a 2206/2008. számú ügyben az MVH illetékes igazgatója rendelkezzen határozatának kiegészítéséről az ügyfelet megillető kamatokról jogszabálysértő döntése miatt;
2/	az Obtv. 20. §-a alapján ajánlom a földművelésügyi is vidékfejlesztési miniszternek, hogy kísérje figyelemmel az országgyűlési biztos kezdeményezésének teljesítését, és szükség esetén biztosítsa az ehhez szükséges személyi és tárgyi feltételeket,
3/	az Obtv. 25. §-a alapján javasolom a földművelésügyi és vidékfejlesztési miniszternek, hogy tekintse át az egyes mezőgazdasági támogatásokkal kapcsolatos jogalkotási gyakorlatát és vizsgálja felül az egyes eljárási határidők miniszteri rendeletben való alkalmazhatóságát,
Az egységes területalapú mezőgazdasági támogatás igényléséhez rendszeresített adatlapok módosítására – tekintettel a jövő évtől bevezetendő kötelező elektronikus úton történő igénylésre – javaslatot nem teszek.

Budapest, 2008. július 7.

Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok
2199/2003. EK rendelet 5. cikk
Csökkentések és kizárások a jogosultsági feltételek tekintetében
(1) A 2419/2001/EK rendelet 48. cikkében meghatározott vis maior esetektől és kivételes körülményektől eltekintve, ha az igazgatási vagy helyszíni ellenőrzés során kiderül, hogy a bejelentett terület és a 2419/2001/EK rendelet 2. cikkének r) pontja szerinti meghatározott terület között megállapított különbség meghaladja a meghatározott terület 3%-át, de nem éri el annak 30%-át, az egységes területalapú támogatási rendszer alapján az adott évre nyújtandó összeget a különbség kétszeresével csökkenteni kell.
Amennyiben a különbség meghaladja a meghatározott terület 30%-át, az adott évre nem nyújtható támogatás.
Amennyiben a különbség meghaladja az 50%-ot, a mezőgazdasági termelőt olyan összegig ismét ki kell zárni a támogatásban való részesedésből, amely megfelel a bejelentett terület és a meghatározott terület különbségének. Ezt az összeget le kell vonni azokból a támogatásokból, amelyekre a mezőgazdasági termelő a ténymegállapítás naptári évét követő három évben benyújtott kérelmei alapján jogosult.
(2) Amennyiben a bejelentett terület és a meghatározott terület különbsége szándékosan elkövetett szabálytalanságból fakad, a mezőgazdasági termelő nem kaphatja meg a támogatást, amelyre az adott naptári évben jogosult lett volna.
Ezen túlmenően ha a különbség meghaladja a meghatározott terület 20%-át, a mezőgazdasági termelőt olyan összegig ismét ki kell zárni a támogatásban való részesedésből, amely megfelel a bejelentett terület és a meghatározott terület különbségének. Ezt az összeget le kell vonni azokból a támogatásokból, amelyekre a mezőgazdasági termelő a ténymegállapítás naptári évét követő három évben benyújtott kérelmei alapján jogosult.
(3) A 2419/2001/EK rendelet 2. cikkének r) pontja szerinti meghatározott terület megállapításának céljából a támogatás odaítélésének szabályai az 1259/1999/EK rendelet 1b. cikkének (5) bekezdésében és 1b. cikkének (6) bekezdése első albekezdésében, illetve e rendelet 4. cikkében meghatározott szabályok.

1973/2004. EK rendelet 138. cikk
A támogatásra való jogosultság feltételeire vonatkozó csökkentések és kizárások
1. A vis maior és a 796/2004/EK rendelet 72. cikkében meghatározott különleges körülmények kivételével, amennyiben az adminisztratív vagy a helyszíni ellenőrzés során azt találják, hogy a bejelentett és a 796/2004/EK rendelet 2. cikk (22) pontja szerint mért terület közötti eltérés a mért terület 3%-ánál több, de 30%-ánál kevesebb, az egyszerűsített területalapú támogatási rendszer keretében nyújtandó összeget az adott évre a megállapított eltérés kétszeresével csökkentik.
Amennyiben az eltérés meghaladja a mért terület 30%-át, az adott évre megvonják a támogatást.
Amennyiben a különbség 50% feletti, a mezőgazdasági termelőt továbbá kizárják - a bejelentett és a mért terület különbségének megfelelő összegig - támogatásból való részesülésből. Ezt az összeget levonják azon támogatások kifizetéséből, melyre a mezőgazdasági termelő jogosult az általa a szabálytalanság észlelésének évét követő három naptári évben benyújtott kérelmekkel kapcsolatban.
2. Amennyiben a bejelentett és a mért terület közötti eltérés szándékosan elkövetett szabálytalanságból ered, a mezőgazdasági termelőnek nem ítélik oda azt a támogatást, amelyre az adott naptári évben jogosult lett volna.
Ezen felül, amennyiben az eltérés meghaladja a mért terület 20, a mezőgazdasági termelőt továbbá kizárják - a bejelentett és a mért terület különbségének megfelelő összegig - támogatásból való részesülésből. Ezt az összeget levonják azon támogatások kifizetéséből, melyre a mezőgazdasági termelő jogosult az általa a szabálytalanság észlelésének évét követő három naptári évben benyújtott kérelmekkel kapcsolatban.
3. A 796/2004/EK rendelet 2. cikk (22) pontja szerinti mért terület meghatározására az 1782/2003/EK rendelet 143b. cikkének (5) bekezdése és 143b. cikke (6) bekezdésének első albekezdése, valamint e rendelet 137. cikke vonatkozik.

2003. évi LXXIII törvény 
11. § Ha a kérelem nem felel meg a jogszabályban vagy a pályázati felhívásban előírt feltételeknek, vagy az más okból kijavításra, illetve kiegészítésre szorul, az MVH az ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított 8 napon, szakaszolt eljárások esetén pedig 30 napon belül - megfelelő határidő megjelölésével és a mulasztás jogkövetkezményeire történő figyelmeztetéssel - a hiányok megjelölésével a hibák kijavítására, illetve a hiányok pótlására szólítja fel.
12. § (1) A mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a kérelem megalapozottságának vizsgálata során ellenőrzi, hogy a kérelemben foglalt adatok megfelelnek-e a valóságnak, valamint a kérelem megfelel-e a jogszabályban, illetve a pályázati felhívásban foglaltaknak.
16. § (4) Ha a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv határozata jogszabályt sértett és ennek következtében az ügyfélnek támogatás kifizetési igénye keletkezik, a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a támogatás kifizetési összege után a mindenkori jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékű kamatot fizet.

2007. évi XVII. törvény 
41. § (1) Ha az intézkedésre vonatkozó jogszabály nem zárja ki, és a kérelem az ügyfél közreműködése nélkül nyilvánvaló hibaként nem javítható ki, az ügyfelet az ügyintézési határidőn belül - megfelelő határidő tűzésével - hiánypótlásra kell felszólítani.
(2) Jogszabály eltérő rendelkezése hiányában hiánypótlási felhívás azonos tárgyban ismételten nem bocsátható ki.
46. § (1) E törvény ellenőrzésre vonatkozó rendelkezéseit a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szervnek a kérelemmel kapcsolatos adminisztratív, illetve helyszíni ellenőrzésével, valamint a helyszíni szemlével összefüggő eljárásban (a továbbiakban: ellenőrzés) kell alkalmazni. Törvény eltérő rendelkezése hiányában a hatáskörrel rendelkező hatóság által a kölcsönös megfeleltetés körébe tartozó feltételek helyszíni ellenőrzésére e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2) Az ellenőrzés során vizsgálni kell, hogy a kérelemben, a pályázatban, illetve a döntést követően a határozatban, illetve a hatósági szerződésben foglalt adatok, tények, körülmények megfelelnek-e a valóságnak, az intézkedésben való részvétel feltételeit megállapító jogszabályban, illetve a pályázati felhívást tartalmazó közleményben foglaltaknak.
47. § (1) Az ellenőrzés intézkedésenként és időszakonként vagy meghatározott időszakra több intézkedés tekintetében is lefolytatható.
(2) Indokolt esetben azonos ellenőrzési céllal ismételt ellenőrzés hajtható végre.
(3) A kérelem megalapozottsága a döntést megelőzően és azt követően is ellenőrizhető.
(4) Az ellenőrzés hatékonyságának növelése és ezzel együtt az ügyfél adminisztrációs terheinek mérséklése érdekében több intézkedésre vonatkozóan együttesen, és egyidejűleg is lefolytatható az ellenőrzés.
(5) Az ellenőrzés a kérelem, azok mellékletei és az üggyel összefüggő más iratok átvizsgálásával, távérzékeléssel, laboratóriumi vizsgálattal, helyszíni szemle, helyszíni ellenőrzés keretében történhet. E vizsgálati módszerek külön-külön, de együttesen is alkalmazhatók.
(6) Az (5) bekezdés alkalmazásában távérzékeléses ellenőrzésnek minősül az űr- és légi felvételek adatainak kiértékelésével lefolytatott ellenőrzés.
52. § (1) A helyszíni ellenőrzés során, a helyszínen talált és feltárt körülményt jegyzőkönyvben rögzíteni kell, továbbá az ellenőr a bizonylatokról, könyvekről, nyilvántartásokról és egyéb iratokról az eredetivel egyező másolatot kérhet, fényképet és filmfelvételt készíthet. Ha a technikai feltételek adottak, akkor az ellenőr az ügyfél kérésére a jelenlétében elkészített, az eredetivel egyező másolatot ad a jegyzőkönyvről.
(2) A jegyzőkönyvben rögzíteni kell az ügyfél által felajánlott és az ellenőr által visszautasított bizonyítást, kitérve a visszautasítás indokaira is.
(3) Az ellenőr a tényállás tisztázása során az ügyfél javára szolgáló tényeket is köteles rögzíteni és feltárni. A nem bizonyított körülmény az ügyfél terhére nem értékelhető.
55. § (1) A mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a kérelmet annak hiánytalan beérkezését követően, a támogatás kifizetésének közvetlenül alkalmazandó közösségi jogi aktusban meghatározott esedékességéig bírálja el, és közli döntését az ügyféllel.
(2) Amennyiben a támogatás kifizetésének esedékességét közvetlenül alkalmazandó közösségi jogi aktus nem határozza meg, vagy a kérelem nem kifizetésre irányul - törvény vagy kormányrendelet eltérő rendelkezése hiányában - a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv a kérelmet annak hiánytalan beérkezését követő hatvan napon belül bírálja el és közli döntését az ügyféllel.
80. § (3) A törvény rendelkezéseit - a (2) és a (4) bekezdésben foglaltakra is figyelemmel - a törvény hatálybalépését követően indult ügyekben kell alkalmazni azzal, hogy a folyamatban levő ügyek tekintetében a mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről és az ezzel összefüggő törvénymódosításokról szóló 2003. évi LXXIII. törvény EMOGA Garancia részt említ, azon 2007. január 1-jétől EMGA-t kell érteni. Az EMVA-ból folyósított támogatás igénybevételi feltételeit megállapító rendeletben meghatározott egyes intézkedések esetében a 2007. január 1-jét követően megkezdett, és számlával igazolt beruházás esetén is igénybe vehető a támogatás.

2004. évi CXL. törvény
1. § (2) A közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni.
4. § (1) Az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga.
5. § (1) A közigazgatási hatóság az ügyfél és az eljárás más résztvevője számára biztosítja, hogy jogaikról és kötelezettségeikről tudomást szerezzenek, és előmozdítja az ügyféli jogok gyakorlását.
13. § (1) E törvény hatálya nem terjed ki a szabálysértési eljárásra, a választási eljárásra, a népszavazás előkészítésére és lebonyolítására, a területszervezési eljárásra és - az állampolgársági bizonyítvány kiadásának kivételével - az állampolgársági eljárásra.
(2) E törvény rendelkezéseit
a) az iparjogvédelmi eljárásokban,
b) az államháztartás javára teljesítendő, törvényben meghatározott, illetve a Közösségek költségvetésével megosztásra kerülő kötelező befizetésekkel és a központi költségvetés, valamint az elkülönített állami pénzalap terhére jogszabály alapján juttatott támogatással összefüggő eljárásokban,
c) a külföldiek beutazásával és magyarországi tartózkodásával kapcsolatos eljárásokban, valamint a menedékjogi eljárásban,
d) a piac felügyeleti és a piac szabályozásával kapcsolatos eljárásokban,
e) a pénz- és tőkepiaci, a biztosítási, az önkéntes kölcsönös biztosító pénztári és a magán-nyugdíjpénztári tevékenység felügyeletével kapcsolatos eljárásban,
f) a közbeszerzésekkel kapcsolatos jogorvoslati eljárásban
csak akkor kell alkalmazni, ha az ügyfajtára vonatkozó törvény eltérő szabályokat nem állapít meg.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben nem említett közigazgatási hatósági eljárásokra vonatkozó jogszabályok e törvény rendelkezéseitől kizárólag abban az esetben térhetnek el, ha azt e törvény kifejezetten megengedi, illetve ha az az Unió jogi aktusának vagy nemzetközi szerződésnek a végrehajtásához szükséges.
(4) Ha az e törvény hatálya alá tartozó ügyben az Unió közvetlenül alkalmazandó jogi aktusa vagy nemzetközi szerződés eljárási szabályt határoz meg, e törvény rendelkezései az ott szabályozott kérdésben nem alkalmazhatók.
(5) Az egyes eljárásfajtákra vonatkozó eljárási jogszabályok e törvényben nem szabályozott, de e törvény szabályaival összhangban álló kiegészítő jellegű rendelkezéseket állapíthatnak meg.
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
72. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell
a) az eljáró hatóság megnevezését, az ügy számát és ügyintézőjének nevét,
b) a jogosult vagy kötelezett ügyfél nevét (megnevezését) és lakóhelyét (székhelyét vagy telephelyét) vagy tartózkodási helyét (szálláshelyét),
c) az ügy tárgyának megjelölését,
d) a rendelkező részben
da) a hatóság döntését, továbbá a fellebbezés (keresetindítás), illetve a fellebbezés elektronikus úton való benyújtásának lehetőségéről való tájékoztatást,
db) a szakhatóság megnevezését és állásfoglalását,
dc) az ügyfélnek, valamint az eljárás egyéb résztvevőinek járó költségtérítés, illetve munkadíj összegéről szóló rendelkezést, ha annak megállapítása nem külön végzésben történt,
dd) az eljárási költségek viseléséről szóló döntést,
de) a kötelezettség teljesítésének határnapját vagy határidejét és az önkéntes teljesítés elmaradásának jogkövetkezményeit,
df) a határozatban megállapított fizetési kötelezettség és a fellebbezési illeték elektronikus úton való megfizethetőségéről szóló tájékoztatást,
e) az indokolásban
ea) a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat,
eb) az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait,
ec) a mérlegelési, méltányossági jogkörben hozott határozat esetén a mérlegelésben, a méltányossági jogkör gyakorlásában szerepet játszó szempontokat és tényeket,
ed) a szakhatósági állásfoglalás indokolását,
ee) az eljárás során alkalmazott lefoglalás indokait,
ef) azokat a jogszabályhelyeket, amelyek alapján a hatóság a határozatot hozta,
eg) a hatóság hatáskörét és illetékességét megállapító jogszabályra történő utalást,
f) a döntéshozatal helyét és idejét, a döntés kiadmányozójának a nevét, hivatali beosztását,
g) a döntés kiadmányozójának aláírását és a hatóság bélyegzőlenyomatát, elektronikus dokumentum formájában kiadott döntés esetén a minősített elektronikus aláírást.
(2) A végzésnek tartalmaznia kell az (1) bekezdés a), b), c), da), dd), f) és g) pontjában meghatározott tartalmi elemeket, valamint a döntés részletes indokolását, ezen belül az (1) bekezdés ef) és eg) pontjában meghatározott tartalmi elemeket. Ha a végzés fizetési kötelezettséget állapít meg, tartalmaznia kell a kötelezettség elektronikus úton való teljesíthetőségéről szóló tájékoztatást is.

256/2007. (X. 4.) Korm. rendelet
5. § (1) A Kormány - ha kormányrendelet eltérően nem rendelkezik - mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szervként az MVH-t jelöli ki.
(2) A közösségi és a nemzeti forrásból folyósított mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatások igénybevételének és a közös agrárpolitika egyéb, támogatás kifizetésével nem járó piacszabályozási intézkedéseivel (a továbbiakban együtt: intézkedések) összefüggő hatósági eljárásban első fokon - a (3) bekezdésben meghatározottak szerint - az igazgatóságok, másodfokon az MVH központi szerve jár el.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott intézkedések körében:
a) a Piaci Támogatások és Külkereskedelmi Intézkedések Igazgatósága ellátja a hatáskörébe sorolt, az egyes a Közösségi bel- és külpiaci intézkedésekkel, valamint a tagállami hatáskörben alkalmazott nemzeti támogatási intézkedésekkel,
b) a Közvetlen Támogatások Igazgatósága ellátja a hatáskörébe sorolt, a területhez, valamint az állatlétszámhoz, illetve jövedelempótláshoz kötött intézkedésekkel,
c) az Intervenciós Intézkedések Igazgatósága ellátja a hatáskörébe sorolt, az intervenciós intézkedésekkel és egyes további, a feldolgozott termékekhez kapcsolódó intézkedésekkel,
d) a Vidékfejlesztési Támogatások Igazgatósága ellátja az Új Magyarország Vidékfejlesztési Programhoz kapcsolódó beruházási és szolgáltatási, valamint a közösségi halászati intézkedésekkel,
e) a Pénzügyi Igazgatóság ellátja az intézkedésekhez kapcsolódó kifizetési és követelési feladatokkal,
f) a Területi Igazgatóság ellátja az ügyfél-nyilvántartási rendszer vezetésével
összefüggő első fokú hatósági feladatokat.