Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
OBH 1251/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A panaszosok – az 1996-ban és 1999-ben született gyermekek édesapja és apai nagyanyja – a kiskorúak anyai kapcsolattartása ügyében kérték az országgyűlési biztos segítségét.
A beadvány tartalmazta, hogy a gyermekek az anya magatartása miatt nem akarnak a jogerősen szabályozott kapcsolattartásokra elmenni, ugyanakkor Mezőcsát Város Gyámhivatala (gyámhivatal) panaszosok erre vonatkozó bejelentéseit folyamatosan figyelmen kívül hagyva az apát minden alkalommal végrehajtási bírsággal sújtja. A panaszosok különösen sérelmezték, hogy a 2007. július 27-én felvett, majd december 19-én megismételt jegyzőkönyvben rögzített –, a kiskorúak kapcsolattartás újraszabályozása, továbbá a kisebb gyermek veszélyeztetésére utaló jelzéseikre – a gyámhivatal nem intézkedett. 
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban felmerült a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettségének és a gyermekek kiemelt védelemhez való joga sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
Tekintettel arra, hogy az Obtv. 17. § (4) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz a jogerős közigazgatási határozat közlésétől számított egy éven belül lehet fordulni, a vizsgálatot ennek figyelembevételével folytattam.
Az ügy korrekt feltárása érdekében a gyámhivataltól tájékoztatást és a vizsgált időszakban keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem. A csatolt iratok alapján megállapítható volt, hogy Mezőcsát Város jegyzője (jegyző) 2006 novemberében – a kapcsolattartás során a szülők közötti konfliktusok miatt – a gyermekeket védelembe vette. Erre figyelemmel a jegyző és a gyermekjóléti szolgálat eljárását – az Obtv. 16. § (2) bekezdésében foglaltak alapján – hivatalból vizsgáltam.  

Az érintett alkotmányos jogok
– A jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog "A Magyar Köztárság független, demokratikus jogállam." [Alkotmány 2. § (1)]
– Az állam alapvető jogvédelmi kötelezettsége „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége” [Alkotmány 8. § (1)]
– A gyermek kiemelt védelemhez való joga „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]

Előzmények
A panaszos két kiskorú gyermekét a Tiszaújvárosi Városi Bíróság 3.P. 20.567/2002/75. számú, 2004. szeptember 20-án kelt és a BAZ Megyei Bíróság 3.Pf. 22.489./2004./3. számon jogerőre emelkedett ítéletével az apa gondozásába helyezte, ezzel egyidejűleg az anyai kapcsolattartást szabályozta. 
Az anya 2006 nyarán gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt keresetet nyújtott be a Tiszaújvárosi Városi Bírósághoz. A bíróság 2007. május 29-én kelt 3.P.20.268/2006/49. számú ítéletével a keresetet elutasította, azonban az ítélet a jogerősen szabályozott anyai kapcsolattartást nem érintette. Az ítéletet a gyámhivatal 2007. július 9-én érkeztette.

A megállapított tényállás
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítható volt, hogy az anyai kapcsolattartás elmaradása miatt a gyámhivatal 2006. év óta folytat eljárást.  A kapcsolattartások során a szülők között fennálló kommunikációs zavarok, konfliktusok miatt a 70.301-17/2006. számú, 2006. október 5-én kelt végzésével a hivatal kezdeményezte a gyermekek védelembe vételét.
A vizsgált időszakban a gyámhivatal – a gyermekek védelembe vétele mellett – a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában is eljárást folytatott, 2007 nyarán az apa a kapcsolattartás újraszabályozását kezdeményezte, a nagyszülő pedig kérte a hatóságtól a leányunokáját érintő – vélelmezett – abúzus kivizsgálását. A párhuzamos eljárásokra figyelemmel az egyes tényállásokat és a vizsgálat megállapításait külön rögzítettem.

1. A kapcsolattartás elmaradása tárgyában hozott hatósági döntések 
Az anya 2007. január 3-án idézés nélkül megjelent a gyámhivatalban és tájékoztatta a hatóságot arról, hogy 2006. október 7-8-án, 21-22-én, november 4-5-én, 18-19-én, december 16-17-én, 25-én, továbbá 30-31-én nem tudott gyermekeivel kapcsolatot tartani, ezért kérte a végrehajtást. A gyámhivatal ezért az apát meghallgatta. Az apa elmondta, hogy a kapcsolattartást nem akadályozza, gyermekei – annak ellenére, hogy ő felkészíti rá őket – saját, befolyásolás mentes döntésük alapján nem kívánnak találkozni édesanyjukkal. 
A hatóság ezt követően a 70.101-3/2007. számú, 2007. január 15-én kelt végzésével a gondozó szülőt 75.000 Ft pénzbírság megfizetésére kötelezte. Az apa a határozat ellen jogorvoslati kérelmet nyújtott be. Az első fokon eljáró hatóság a végzést a 70.101-22/2007. számú, 2007. május 18. kelt végzésével saját hatáskörben visszavonta, majd a 70.101-23/2007. számú, május 21-én kelt végzésével az október 7-8, október 21-22-én elmaradt kapcsolattartások miatt az apára 20.000 Ft. eljárási bírságot rótt ki. Az apa az első fokon hozott döntést ezúttal is megfellebbezte. A másodfokon eljáró, Észak-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatal BAZ Megyei Területi Kirendeltsége (szociális és gyámhivatal) jogerős döntést 2007. december 11- én hozott (az 50.250-13/2007. I. számú végzésével az apát 10. 000 Ft. pénzbírság megfizetésére kötelezte).
Az első fokú hatóság a 2006. november 4-5-én, 18-19-én, december 16-17-én, 25-én, továbbá 30-31-én elmaradt kapcsolattartás miatt 70.101-24/2007. számú, 2007. május 21-én kelt végzésével 55.000 Ft pénzbírsággal sújtotta az apát. Az apa jogorvoslati kérelméről a szociális és gyámhivatal ugyancsak 2007. december 11-én döntött (az 50.250-13/2007./II. számú végzésével a végrehajtási bírságot 30.000. Ft-ra mérsékelte).
Az anya ezt követően 2007. február 10-e és június 3-a között esedékes folyamatos kapcsolattartások elmaradását írásban bejelentette a gyámhivatalnak, és ezúttal is végrehajtást kért. Az apát a hatóság minden alkalommal nyilatkoztatta, aki továbbra is állította, hogy gyermekei saját döntésük alapján nem találkoznak édesanyjukkal, egyéb okkal a kapcsolattartás elmaradást nem indokolta. Az eljárások megindulásától a döntések jogerőre emelkedéséig átlagosan hat hónap telet el.
Az eljárási bírság kiszabásán túl a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában a gyámhivatal a következő eljárási cselekményeket foganatosította.
Az ügyintéző 2007. január 7-én tárgyalást tartott és tájékoztatta a feleket arról, hogy a bíróság gyermekelhelyezésről döntő ítéletéig a kapcsolattartásokra a gyermekjóléti szolgálatnál is van lehetőség, javasolta, hogy a szülők a szolgáltatást vegyék igénybe. A tárgyaláson az ügyintéző meghallgatta a szülőket és az idősebb (11 éves) gyermeket, aki elmondta, hogy kapcsolattartásokra nem szívesen mennek, de megérti, ha a jövőben a családsegítő szolgálatnál találkozik édesanyjával. Az apa nem ellenezte, az anya pedig nem nyilatkozott az új helyszínről. A jegyzőkönyvet minden résztvevő aláírta, azt az ügyintéző a következő záradékkal látta el: „A fenti jegyzőkönyvben leírt, megállapított kapcsolattartás jogerőre emelkedett a mai napon.” 
2007. január 13-án és 27-én az anyai kapcsolattartás a gyermekjóléti szolgálatnál zajlott. Az anya január 27-én jelezte, hogy a bírói ítéletben meghatározottak alapján kívánja a jövőben kapcsolattartási jogát gyakorolni, február 2-án kérte az „egyezségről szóló jegyzőkönyv hatályon kívül helyezését.”
A gyámhivatal 70.101-6/2007. számú, 2007. február 14-én kelt határozatával az „egyezségről szóló határozatot” visszavonta.  Az apa az első fokú döntést megfellebbezte. A szociális és gyámhivatal az első fokon hozott döntést 50.250-3/2007. számú, 2007. június 11-én kelt határozatával helyben hagyta.
Az apa március 14-én jelezte, hogy a kapcsolattartás zökkenőmentessé tétele érdekében szeretne mediátori eljárást igénybe venni. Az anya nyilatkozott arról, hogy hajlandó az első közvetítői megbeszélésen részt venni. Az ügyintéző rövid úton – telefonon – felvette a kapcsolatot a mediátorral, aki a feladatot vállalta.
A gyámhivatal 70.101-12/2007. számú, 2007. április 18-án kelt végzésében – a szülők együttes meghallgatását követően – a gyermekvédelmi közvetítői eljárás lefolytatására mediátort jelölt ki. A mediátor a kijelölést írásban elfogadta, a gyámhivatal 70.101-21/2007. számú, 2007. május 3-án kelt végzésével a végrehajtási eljárást a gyermekvédelmi közvetítői eljárás idejére – 2007. október 3-áig – felfüggesztette.
Az anya május 23-án nyilatkozott a gyámhivatalnál arról, hogy volt férjével a mediátornál megjelentek, tájékoztatást kaptak az eljárás költségeiről, menetéről. A mediátor a szülőktől értesült a gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában folyamatban lévő bírósági eljárásról. A szakember a két eljárás párhuzamos folytatását nem javasolta. Az anya a per folytatása mellett döntött. A fentiekről a mediátor írásban tájékoztatta a gyámhivatalt.
A gyámhivatal 70.101-25/2007. számú, 2007. május 23-án kelt végzésével az eljárás felfüggesztését 2007. május 23. napjától megszüntette.

2. A kapcsolattartás újraszabályozása
Az apa 2007 júniusában kérte a kapcsolattartás újraszabályozását. A gyámhivatal a szülőket meghallgatta, az ügyintéző a kapcsolattartás helyszínéül a mezőcsáti családsegítő és gyermekjóléti szolgálat helyiségét ajánlotta. Az anya ragaszkodott ahhoz, hogy gyermekeivel továbbra is a bírói ítéletben szabályozottak szerint találkozzon. Az apa ígéretet tett arra, hogy a június 10-én esedékes kapcsolattartásra felkészíti a gyermekeket.
Az anya tájékoztatta az ügyintézőt, hogy a júniusban esedékes kapcsolattartások zökkenőmentesek voltak, az újraszabályozással nem ért egyet. Az apa kérelmével kapcsolatos egyéb eljárási cselekményre további adat nem áll rendelkezésre.

3. A gyermeket érintő abúzusra utaló jelzés
Az apai nagyszülő 2007. július 27-én idézés nélkül megjelent a gyámhivatalban és kérte az anyai kapcsolattartás korlátozását, illetve szüneteltetését. A nagyszülő jegyzőkönyvben nyilatkozott arról, hogy tudomása szerint a 2007. július 24-én esedékes kapcsolattartás idején az anya az akkor 8 éves leánygyermeke nemi szervét élettárásnak megmutatta. Az ügyintéző a bejelentéssel kapcsolatban meghallgatta az apát, az anyát és az anya élettársát. Az apa nyilatkozott arról, hogy édesanyja elmondásából értesült a gyermeket ért – vélt – inzultusról, az anya és élettársa cáfolták a nagyszülő állítását. A jegyzőkönyv felvételén kívül az ügyintéző más eljárási cselekményt nem foganatosított.
Az anyai nagyszülő 2007. október 24-én érdeklődött a gyámhivatalban, hogy unokája zaklatására vonatkozó korábbi bejelentésével kapcsolatban történt-e intézkedés. Az ügyintéző tájékoztatta a nagyszülőt arról, hogy saját betegsége miatt a szakértő csak november közepe után tudja a gyermek vizsgálatát vállalni. Az iratanyagban azonban nincs dokumentálva a szakértő megkeresése.
Az ügyintéző november 5-én tájékoztatta az anyát arról, hogy a nagyszülő kislány júliusi, vélelmezett zaklatása miatt kéri a gyermek szakértői vizsgálatát. Az anya továbbra is cáfolta a gyermeket érő bármilyen inzultus megvalósulását, a szakértői vizsgálattal nem értett egyet.
A nagyszülő december 19-én ismét kérte a hatóságot leányunokája zaklatását jelző bejelentése vizsgálatára. Az ügyintéző 2008. január 8-án és 9-én ismételten meghallgatta az anyát és az anya élettársát, akik megismételték korábbi nyilatkozatukat. A nagyszülő és az apa meghallgatásakor új tény adat, bizonyíték nem merült fel.
A gyámhivatal a kiskorúak anyai kapcsolattartásáról 2008 januárjában ügyészi állásfoglalást kért. Miskolc Városi Ügyészség B.Fk. 1360/2008. számú, 2008. február 12-én kelt állásfoglalásában tájékoztatta a gyámhivatalt arról, hogy a felülvizsgált iratok, adatok, bizonyítékok nem támasztották alá a Btk. 195. § (1) bekezdésébe ütköző kiskorú veszélyeztetésének bűntette, illetve más élet-vagy nemi elleni bűncselekmény gyanúját.

4. A gyámhatóság és a gyermekjóléti szolgálat eljárása
A gyámhivatal kezdeményezésére indult eljárás során a jegyző környezettanulmány készítésére kérte a gyermekjóléti szolgálatot. A környezettanulmány a gyermekek személyi adatain kívül a lakásviszonyokat tartalmazta, mely körülményeket a gyermekek nevelésére alkalmasnak tartotta. Nincs adat azonban az anyai kapcsolattartások során felmerült konfliktusok rendezése érdekében tett javaslatról.
A gyermekeket a jegyző 14341/2006. számú, 2006. november 8-án kelt határozatával védelembe vette, a kirendelt családgondozót felhívta a gondozási-nevelési terv 15 napon belüli elkészítésére.
A gyermekjóléti szolgálat a 2007 júliusában készült helyzetértékelésében rögzítette, hogy gondozási-nevelési tervet azért nem készített, mert a védelembe vételt – a gyermekek veszélyeztetettsége hiányában – nem tartotta indokoltnak. A családgondozó által kitöltött adatlapokon nincs nyoma az anyával való kapcsolat felvételének, vagy az arra utaló kísérletnek, továbbá ugyancsak nincs bejegyzés a kapcsolattartás működésének elősegítése érdekében végzett szociális munkáról.
A védelemben vétel felülvizsgálata tárgyában az apát a gyámhatóság 2007. november 8-ára tárgyalásra idézte, a védelembe vételt kezdeményező anyát azonban nem értesítette. A tárgyaláson az ügyintő, a családgondozó és az apa vett részt. Az ügyintéző ismertette az apával a családgondozó – a gyermeke védelembe vételének megszüntetésére vonatkozó – javaslatát, melyet az apa tudomásul vett. A jegyző 14341-2/2007. számú, 2007. november 9-én kelt határozatával a gyermekek védelembe vételét megszüntette, a határozatot az anyának nem küldte meg.

A vizsgálat megállapításai
Ad. 1. A rendelkezésemre bocsátott dokumentumokból megállapítható volt, hogy az anyai kapcsolattartás 2007 nyaráig – a szülők között kialakult konfliktushelyzet, és együttműködésük hiánya miatt – folyamatosan meghiúsult, a gyermekvédelmi közvetítői eljárás sem vezetet eredményre.  Az apa a gyámhivatali meghallgatások alkalmával minden esetben gyermekei önkéntes döntésével indokolta a találkozások elmaradását, a kiskorúak felkészítésről adott tájékoztatást. Az is rögzíthető, hogy a nagyszülő 2007 júliusában történt bejelentését megelőzően korábban nem érkezett jelzés az anya gyermekei testi, lelki érzelmi vagy erkölcsi fejlődését veszélyeztető magatartására vonatkozóan.
A Gyermekjogi Egyezmény deklarálja a gyermek jogát a különélő szülőjével való közvetlen és személyes érintkezéshez. A családjogi törvény a különélő szülőt nem csupán jogosítja, de kötelezi is a gyermekével való kapcsolattartásra. A gyermeket gondozó szülőt pedig kötelezi a zavartalan kapcsolattartás biztosítására. A Legfelsőbb Bíróság elvi éllel mutatott rá (17. számú Irányelv a gyermek elhelyezésével kapcsolatos szempontokról) hogy a házasság felbontásával nem szűnik meg a szülők közös felelőssége a gyermek sorsáért. A házasság felbontása ennélfogva nem járhat azzal a következménnyel, hogy szüleinek egyikét a gyermek elveszítse. Mind a szülőnek, mind a gyermeknek törekednie kell a szülő-gyermeki kapcsolat fenntartására, mert a gyermek érdekében az áll, ha továbbra is maga mellett tudja mindkét szülőjét. A gyermeknek az egyik szülőnél történt elhelyezése nem érinti a másik szülőnek azt a jogát és kötelességét, hogy a gyermeket rendszeresen látogassa, szeretetét kinyilvánítsa, a gyermekével való meghitt viszonyt fenntartsa.
Álláspontom szerint a kapcsolattartásra való felkészítés a gondozó szülő részéről a gyermek érzelmi felkészítését is jelenti a különélő szülővel való találkozásra. A gondozó szülő életvitelszerűen együtt él a gyermekkel, így a gyermek elsősorban az ő kimondott, vagy kimondatlan elvárásainak kíván megfelelni, ezért a gondozó szülőt fokozott felelősség terheli a tekintetben, hogy a vele élő gyermek ne idegenedjen el másik szülőjétől, találkozásuk örömteli legyen. A különélő szülők közötti megfelelő kommunikáció, a gyermek érdekében való közös gondolkodás nélkül nem lehetséges.
A Gyer. vonatkozó rendelkezése szerint a gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartást rendező egyezségben, illetve a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban foglaltaknak önhibájából ismételten nem, vagy nem megfelelően tesz eleget, és ezáltal nem biztosítja a zavartalan kapcsolattartást. Ha a gyámhivatal megállapítja az önhiba fennállását, a végrehajtás iránti kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel rendeli el a végrehajtást. A mulasztó felet felhívja, hogy a végzés kézhezvételét követően esedékes kapcsolattartásnak – a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat szerinti időpontban és módon – tegyen eleget, illetve hagyjon fel a gyermeknek a másik fél ellen történő nevelésével, továbbá figyelmezteti ezen kötelezettség önhibából történő nem teljesítésének jogkövetkezményeire, továbbá kötelezi a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségek viselésére.
Amennyiben a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a végzésben foglalt kötelezettségének ezt követően sem tesz eleget, a gyámhivatal eljárási bírságot szabhat ki, ezen túlmenően – kérelemre – a gyermekjóléti központ kapcsolatügyelete, illetve a gyermekjóléti szolgálat közreműködését vagy a védelembe vétel elrendelését, illetve gyermekvédelmi közvetítői (mediációs) eljárás igénybevételét kezdeményezheti. 
Előzőekre figyelemmel a gyámhivatal azon eljárásával összefüggésben, mely során a kapcsolattartást meghiúsító szülőt – motivációs, illetve kényszerítő jelleggel – eljárási bírság megfizetésére kötelezte, védelembe vételi, továbbá mediációs eljárás igénybevételét kezdeményezte alapvető jogokkal összefüggő sérelmet nem tártam fel.
A Ket. rendelkezése szerint az érdemi határozatot az eljárás megindításától számított harminc napon belül kell meghozni, a vizsgált esetben azonban a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában indult eljárások megindításától a jogerős döntésig több alkalommal fél-egy év telt el. Az Alkotmánybíróság 72/1995. (XII. 15.) számú határozatában elvi éllel mutatott a közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentőségére. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.
Mindezekre figyelemmel megállapítottam, hogy az első és másodfokon eljáró gyámhivatal késedelmes döntése, a jogbiztonsághoz való alapjoggal összefüggésben visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való jog tekintetében.
Ad. 2. A gyámhivatalnak tudomása volt arról, hogy az anya a gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában kerestet nyújtott be a bíróságon. Az apa 2007. június 27-én felvett jegyzőkönyvi nyilatkozatában kérte a kapcsolattartás újraszabályozását. A folyamatban lévő gyermek-elhelyezési perre tekintettel a kapcsolattartás újraszabályozásáról a bíróság jogosult dönteni. A gyámhivatal kötelezettsége – hatásköre hiányában az apa kérelmének – érdemi vizsgálat nélküli elutasítása volt.
Megállapítottam, hogy az eljárási hiba alapvető jogok sérelmével összefüggő visszásságot nem keletkeztetett.
Ad 3-4. A jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatóság védelembe vételi eljárásával összefüggésben megállapítottam, hogy a jegyző tárgyalást nem tartott, a szülőket és a gyermekeket nem hallgatta meg, nem nyilatkoztatta az alapellátás keretében a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködés vállalásáról, valamint nem tájékoztatta az érintetteket a védelembe vétel okáról, céljáról, jogkövetkezményeiről. A hatóság a védelembe vétel megszüntetéséről is az eljárást kezdeményező anya meghallgatása nélkül döntött. Összességében tehát – álláspontom szerint – az eljárás csupán formális volt.
Az Alkotmánybíróság több határozatában leszögezte, hogy a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonsághoz való jog, illetve ebből következően a tisztességes eljáráshoz fűződő jog elve a hatóságoktól, mint jogalkalmazóktól megköveteli, hogy eljárásaik világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek.
Előzőekre figyelemmel tehát megállapítottam, hogy gyermekek védelembe vétele, illetőleg annak megszüntetése tárgyában folytatott, gyámhatósági eljárás visszásságot okozott a jogbiztonsághoz való alapjogból eredő tisztességes eljáráshoz való jog tekintetében.
A gyermeket érintő abúzusra utaló nagyszülői jelzés után az ügyintéző meghallgatta a gyermek anyját és élettársát, az apát és a nagyszülőt, de a védelembe vételi határozat alapján kirendelt családgondozóval nem vette fel a kapcsolatot, az ügyészségtől pedig csak jelzést követő mintegy hat hónap múlva kért állásfoglalást. Álláspontom szerint az érintettek meghallgatása nem volt elégséges, a tényállás tisztázása – szakemberek bevonásával – nem volt mellőzhető. A Ket. alapelvei szerint az ügyfél jóhiszeműségét vélelmezni kell, a vizsgált esetben az ügyintéző a jelzés valóságtartalmának tisztázása nélkül nem dönthetett a nagyszülő jelzésének megalapozottságáról, illetőleg annak hiányáról. A rosszhiszeműség bizonyítása pedig a hatóságot terheli.
A gyermekek védelembe vétele kezdeményezésének oka, az anyai kapcsolattartások folyamatos meghiúsulása miatt kialakult veszélyeztetett helyzetük volt. A 2006. november 2-án kelt környezettanulmány a gyermekek veszélyeztetettségéről, vagy annak hiányáról szakmailag alátámasztott érvet azonban nem tartalmaz.
A védelembe vételről döntő határozat ellen jogorvoslati kérelmet nem nyújtottak be, vagyis a gyermekek veszélyezettségét az arra jogosultak nem vitatták.
A gyermekek veszélyeztetettségének megszüntetése érdekében a gyermekjóléti szolgálat családgondozójának feladta, hogy személyes segítő kapcsolat keretében nyújtson segítséget. A határozat jogerőre emelkedését követő 15 napon belül kötelezettsége az egyéni gondozási-nevelési terv készítése, melynek tartalmaznia kell – határidő tűzéssel – a védelembe vétel megszüntetéséhez szükséges változásokat, az ennek érdekében a szülők, a gyermekek, a családgondozó, a segítséget nyújtó intézmények, illetve személyek megjelölését, feladataikat, a szakmailag szükségesnek tartott egyéb rendelkezéseket. A családgondozónak, legalább hat hónaponként értékelnie kell a gondozás eredményességét.
Az alapvető jogok érvényesülésének garanciája az Alkotmány 8. §-ában rendelt, az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettsége, mely szerint „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége”. A hivatkozott alapvető jogvédelmi kötelezettségen túl az Alaptörvény rögzíti a gyermeknek a család, az állam és a társadalom részéről megillető megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát is. A gyermek nevelése, fejlődésének biztosítása elsődlegesen a szülők felelőssége és kötelezettsége, a gyermeki jogok biztosítása és előmozdítása érdekében az államnak a szülőknek megfelelő segítséget kell nyújtania. A gyermeknek az a joga tehát, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére. (Az értelmezett Alkotmány, Szerk: Dr. Holló András és Dr. Balogh Zsolt, Magyar Hivatalos Közlönykiadó, Budapest, 620. oldal)
A 2007 júliusában készült helyzetértékelésből megállapítható, hogy a családgondozó szociális munkát nem végzett, csupán azon – szakmailag nem alátámasztott – álláspontját rögzítette, hogy a szülők közötti konfliktusok miatt ellehetetlenült anyai kapcsolattartások nem veszélyeztetik a gyermekek fejlődését.
A védelembe vételt – az éves felülvizsgálat során – a gyámhatóság, annak eredménytelenségére hivatkozva szüntette meg. A Gyer. meghatározása szerint a szülő akkor nem tekinthető együttműködőnek, ha a megfelelő segítség és figyelmeztetés ellenére sem teszi meg a gyermekek érdekében a szükséges intézkedéseket. A szülők együttműködésének hiánya – figyelemmel arra, hogy a gyermekjóléti szolgálat a védelembe vételhez kapcsolódó szolgáltatási feladatok ellátására kísérletet sem tett – nem volt megállapítható.
Fentiekre tekintettel megállapítottam, hogy a gyámhivatal és a gyermekjóléti szolgálat előzőekben ismertetett mulasztása az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében deklarált, a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez fűződő joggal összefüggésben visszásság közvetlen veszélyét idézte elő.

Intézkedések
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján az Észak-magyarországi Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala BAZ Megyei Kirendeltsége vezetőjénél, továbbá Mezőcsát Város Gyámhivatal vezetőjénél – annak garanciális jelentőségére tekintettel – kezdeményezem, hogy a jövőben fordítsanak fokozott figyelmet a Ket. 33. § (2) bekezdésében előírt ügyintézési határidő betartására.
Mezőcsát Város Gyámhivatal vezetőjénél kezdeményezem, hogy a gyermekbántalmazásra utaló jelzésről való tudomásszerzést követően – haladéktalanul – tegyen lépéseket a tényállás tisztázására.
Mezőcsát Város jegyzőjénél kezdeményezem, hogy a védelembe vételi eljárást a Gyer. vonatkozó rendelkezései alapján megfelelően folytassa le.
Mezőcsát Város Humánszolgáltató Központ Családsegítő és Gyermekjóléti Szolgálat vezetőjénél kezdeményezem, a hogy védelembe vételhez kapcsolódó szolgáltatási feladatokat a Nm. rendeletben foglaltaknak megfelelően lássa el.

Budapest, 2008. május 14.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az országgyűlési biztos az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
17. § (4) Ha az ügyben jogerős közigazgatási határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.

1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
9. cikk 3. Az Egyezményben részes államok tiszteletben tartják a mindkét szülőjétől vagy ezek egyikétől külön élő gyermeknek azt a jogát, hogy személyes kapcsolatot és közvetlen érintkezést tarthasson fenn mindkét szülőjével, kivéve, ha ez a gyermek mindenek felett álló érdekeivel ellenkezik.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.
(4) A kapcsolattartásról - a szülők megegyezésének hiányában, illetőleg a szülők és a gyám közötti vita esetében - a gyámhatóság dönt. Ha házassági vagy gyermekelhelyezési per van folyamatban, a szülők megegyezésének hiányában a kapcsolattartásról a bíróság dönt. 

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.)
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését.
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(3) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki.
128. § (1) A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint - szükség szerint - a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.)
6. § (1) A közigazgatási hatósági eljárásban az ügyfél köteles jóhiszeműen eljárni.
(2) Az ügyfél magatartása nem irányulhat a hatóság megtévesztésére vagy a döntéshozatal, illetve a végrehajtás indokolatlan késleltetésére. Az ügyfél jóhiszeműségét az eljárásban vélelmezni kell, a rosszhiszeműség bizonyítása a hatóságot terheli.
(3) A rosszhiszemű ügyfelet a hatóság eljárási bírsággal sújthatja és a többletköltségek megfizetésére kötelezheti, erre az ügyfél figyelmét fel kell hívni.
29. § (1) A hatósági eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára, más hatóság kezdeményezésére, külön jogszabályban meghatározott panaszra (a továbbiakban együtt: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(3) Ha törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, az eljárás megindításáról a) a hivatalból indult eljárásban az ismert ügyfelet az eljárás megindításától, b) a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől
számított öt napon belül értesíteni kell.
30. § A hatóság a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül, nyolc napon belül végzéssel elutasítja, ha…b) a hatóságnak nincs hatásköre vagy nem illetékes, és a kérelem áttételének nincs helye, továbbá ha a kérelem áttételéhez szükséges adatok a kérelemből hiányoznak, és azok hivatalból sem állapíthatóak meg,
33. § (1) Az érdemi határozatot az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(2) Kiskorú ügyfél esetében, továbbá ha életveszéllyel vagy súlyos kárral fenyegető helyzet elhárítása indokolja, vagy ha a közbiztonság érdekében egyébként szükséges, az érdemi határozatot soron kívül kell meghozni.
(3) Az ügyintézési határidőbe nem számít be:…e) az eljárás felfüggesztésének időtartama,
(5) Az ügyintézési határidő a kérelemnek az eljárásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz történő megérkezése napján, illetve az eljárás hivatalból történő megindításának napján kezdődik. Ezt a szabályt kell alkalmazni azokban az esetekben is, amikor a magyar hatóság eljárásának megindításához szükséges kérelmet nem magyar hatóságnál lehet benyújtani.
(6) A felügyeleti szerv eljárása esetén az ügyintézési határidő az iratoknak a felügyeleti szervhez érkezésekor kezdődik. A hatóság a felügyeleti szervnek erre irányuló felhívásától számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni.
49. § Ha a hatóság nem tartja szükségesnek az ügyfél idézését, köteles az ügyfelet a tanú és a szakértő meghallgatásáról, a szemléről és a tárgyalásról - ha az ügy körülményeiből más nem következik - legalább öt nappal korábban értesíteni azzal a tájékoztatással, hogy a meghallgatáson (szemlén, tárgyaláson) részt vehet, de megjelenése nem kötelező. Ezt a rendelkezést kell alkalmazni arra az ügyfélre is, akinek kérelmére az eljárást megindították. Az értesítést - ha az ügy körülményeiből más nem következik - úgy kell közölni, hogy az az eljárási cselekmény időpontja előtt legalább öt nappal az ügyfélhez megérkezzen.
75. § Ha a hatósági eljárás során lefolytatott egyezségi kísérlet eredményre vezet, a hatóság határozatba foglalja és jóváhagyja az egyezséget, feltéve hogy az a) megfelel a jogszabályokban foglalt feltételeknek, b) nem sérti a közérdeket, mások jogát vagy jogos érdekét, c) kiterjed a teljesítési határidőre és az eljárási költség viselésére.
98. § (1) Az ügyfél az elsőfokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezési jog nincs meghatározott jogcímhez kötve, fellebbezni bármely okból lehet, amelyre tekintettel az érintett a döntést sérelmesnek tartja.
(2) Végzés csak a határozat elleni fellebbezésben támadható meg, kivéve a (3) és (4) bekezdésben, továbbá a 109. § (2) bekezdésében szabályozott eseteket. Törvény az önálló fellebbezést egyéb esetekben is lehetővé teheti.
(3) Az eljárást felfüggesztő, az eljárást megszüntető, a kérelmet érdemi vizsgálat nélkül elutasító, az eljárási bírságot kiszabó, valamint a költség összegének megállapítása és a költségviselés tárgyában hozott elsőfokú végzés ellen önálló fellebbezésnek van helye.
103. § (1) Ha az ügyfél fellebbezési kérelme alapján a hatóság megállapítja, hogy döntése jogszabályt sért, a döntését módosítja vagy visszavonja.
(2) A hatóság az ügyfél fellebbezési kérelme esetén a nem jogszabálysértő döntést akkor is visszavonhatja, illetve a fellebbezésben foglaltaknak megfelelően módosíthatja, ha a kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve hogy az ügyben nincs ellenérdekű fél.
(3) A fellebbezés nyomán hozott döntést közölni kell a fellebbezővel, továbbá azokkal, akikkel a megtámadott határozatot közölték.
140. § (1) Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban együtt: meghatározott cselekmény) irányul, a teljesítés elmaradása esetén a végrehajtást foganatosító szerva) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, b) feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze vagy mással elvégeztesse, c) a jogosult kérelmére a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti, d) ha a teljesítés elmaradása a kötelezettnek felróható, a kötelezettel szemben eljárási bírságot szabhat ki, e) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt.
(2) A végrehajtást foganatosító szerv az (1) bekezdés a) és b) pontja esetében a kötelezettet a teljesítéssel előreláthatóan felmerülő költség előlegezésére kötelezi, vagy ha ez nem vezet eredményre, a költséget megelőlegezi.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
32. § (1) A kapcsolattartás újraszabályozását - ide nem értve a kapcsolattartás korlátozását, szüneteltetését vagy megvonását - a kapcsolattartást rendező határozat jogerőre emelkedésétől számított két éven belül abban az esetben lehet kérni, ha azok a körülmények, amelyekre a bíróság vagy a gyámhivatal a döntését alapította utóbb lényegesen megváltoztak és a kapcsolattartás újraszabályozása a gyermek érdekeit szolgálja.
33. § (1) A kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat végrehajtása iránti eljárás megindításának
a) a kapcsolattartás pótlására, ennek hiányában a kapcsolattartásra - a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban - előírt határidő elteltétől, illetve
b) a (2) bekezdés szerinti veszélyeztető magatartás tudomásra jutásától
számított 30 napon belül van helye.
(2) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartást rendező egyezségben, illetve a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatban foglaltaknak önhibájából ismételten nem, vagy nem megfelelően tesz eleget, és ezáltal nem biztosítja a zavartalan kapcsolattartást.
(3) Ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a kapcsolattartás végrehajtása iránti kérelmét visszavonja, ugyanannak az elmaradt kapcsolattartásnak a végrehajtására nem indíthat újabb eljárást.
(4) Ha a gyámhivatal az (1)-(2) bekezdésben foglaltak vizsgálata során megállapítja az önhiba fennállását, a végrehajtás iránti kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel elrendeli a végrehajtást. A végrehajtást elrendelő végzésben a mulasztó felet
a) felhívja, hogy a végzés kézhezvételét követően esedékes kapcsolattartásnak a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat szerinti időpontban és módon tegyen eleget, illetve hagyjon fel a gyermeknek a másik fél ellen történő nevelésével,
b) figyelmezteti az a) pont szerinti kötelezettség önhibából történő nem teljesítésének jogkövetkezményeire,
c) kötelezi a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségek viselésére.
(5) Ha a kapcsolattartásra jogosult vagy a kapcsolattartásra kötelezett a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzésben foglalt kötelezettségének nem tesz eleget, a Ket. 140. § (1) bekezdésében foglaltakon túl a gyámhivatal kérelemre, a kérelem beérkezésétől számított 30 napon belül végzéssel
a) a gyermekjóléti központ kapcsolatügyeletének, illetve a gyermekjóléti szolgálatnak a közreműködését vagy a védelembe vétel elrendelését kezdeményezheti, ha a kapcsolattartás gyakorlása konfliktusokkal jár, folyamatosan akadályokba ütközik, illetve a felek között kommunikációs zavarok állnak fenn,
b) a gyermekvédelmi közvetítői (mediációs) eljárás igénybevételét kezdeményezheti azzal, hogy amennyiben a felek bejelentik a gyermekvédelmi közvetítői eljárás igénybevételére vonatkozó szándékukat, a 30/A. § (2) bekezdése alapján felfüggeszti a végrehajtási eljárást.
(6) Az (5) bekezdésben foglalt intézkedések meghozatalára a (4) bekezdés szerinti végrehajtást elrendelő végzés jogerőre emelkedésétől számított 1 éven belül van lehetőség.
(7) Ha a kapcsolattartásra kötelezett a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a kapcsolattartásra jogosult ellen neveli és a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozatnak a (4)-(5) bekezdés szerinti végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a gyámhivatal
a) a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránt pert indíthat, feltéve, hogy az elhelyezés megváltoztatása a kiskorú gyermek érdekében áll,
b) feljelentést tesz a Gyszr. 8. §-a (2) bekezdésének a) pontja alapján a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (a továbbiakban: Btk.) 195. §-ának (4) bekezdése szerinti kiskorú veszélyeztetése miatt.
(8) A költségviselésről és az eljárási bírságról külön végzésben kell rendelkezni, amely ellen fellebbezésnek van helye. A végrehajtási eljárásban hozott más végzés ellen fellebbezésnek nincs helye, az ellen a Ket. szabályai szerint végrehajtási kifogás terjeszthető elő.
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni.
(3) Ha a védelembe vétel iránti eljárás nem a gyermekjóléti szolgálat javaslatára indult, a jegyző megkeresi a gyermekjóléti szolgálatot a (2) bekezdés szerinti javaslat 15 napon belül történő megtételére.
(4) A tartózkodási hely szerint illetékes jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során köteles beszerezni a lakóhely szerint illetékes jegyzőtől a gyermekre vonatkozó, korábban keletkezett iratokat.
85. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti kérelmet elutasítja, illetve a hivatalból indított eljárást megszünteti, ha a gyermek veszélyeztetettsége nem áll fenn.
(2) Ha a gyermek veszélyeztetettsége fennáll, de a gyermek és szülője nyilatkozatban vállalják a gyermekjóléti szolgálattal való együttműködést és ennek alapján valószínűsíthető a gondozás eredményessége, a jegyző az (1) bekezdésben foglalt döntésével egyidejűleg felhívja a gyermekjóléti szolgálatot az alapellátás keretében történő segítségnyújtásra.
(3) Ha a gyermek veszélyeztetettsége fennáll és az az alapellátás önkéntes igénybevételével sem szüntethető meg - de a gyermeket nem kell a családból kiemelni -, a jegyző a gyermeket védelembe veszi.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart.
(2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez.
(3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette.
(4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.
87. § A védelembe vételről szóló határozat rendelkező része a 14. §-ban meghatározottakon kívül tartalmazza
a) a családgondozó kirendelését,
b) a kirendelt családgondozó felhívását a gondozási-nevelési tervnek a határozat jogerőre emelkedését követő 15 napon belül történő elkészítésére és a jegyzőnek történő megküldésére,
c) a gyermek és a szülő kötelezését a családgondozóval való együttműködésre,
d) a gyermek és a szülő figyelmeztetését az együttműködés megtagadásának jogkövetkezményeire,
e) a Gyvt. 68. §-a (3) bekezdésének a)-g) pontja alapján elrendelt intézkedéseket,
f) a felülvizsgálat határidejét,
g) az illetékes önkormányzat képviselő-testületének megkeresését a Gyvt. 18. §-ának (5) bekezdésében meghatározottak teljesítése érdekében,
h) a kirendelt családgondozó, a korlátozottan cselekvőképes gyermek, a szülő vagy más törvényes képviselő tájékoztatását arról, hogy bármikor kezdeményezhetik a védelembe vétel felülvizsgálatát.
89. § (1) A családgondozónak az egyéni gondozási-nevelési tervet a határozat jogerőre emelkedését követő 15 napon belül kell - a szülővel és a gyermekkel együttműködve - elkészítenie.
(2) Az egyéni gondozási-nevelési tervben kell meghatározni a családgondozó, a szülő és a gyermek azon feladatait, melyek a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetéséhez szükségesek.
(3) A tervet a családgondozó ismerteti a szülővel és a gyermekkel, majd annak elfogadása és aláírása után tájékoztatás céljából haladéktalanul megküldi a jegyzőnek.
90. § (1) A védelembe vétel felülvizsgálata iránti eljárás hivatalból - vagy a kirendelt családgondozó kezdeményezésére - továbbá a korlátozottan cselekvőképes gyermek, a szülő vagy más törvényes képviselő kérelmére indul. A felülvizsgálat iránti eljárás során a 86. § (1)-(3) bekezdésében foglaltak szerint kell eljárni.
(2) A felülvizsgálat eredményéről szóló határozatban rendelkezni kell:
a) a védelembe vétel fenntartásáról vagy megszüntetéséről, b) a következő felülvizsgálat határidejéről, c) az új egyéni gondozási-nevelési terv elkészítésére vonatkozó felhívásról a határidő megjelölésével, d) a Gyvt. 68. §-a (3) bekezdésének a)-g) pontja alapján elrendelt újabb intézkedésekről.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
21. § (1) A védelembe vétel során a gyermekjóléti szolgálat vezetője, illetve a kirendelt családgondozó a jegyző határozata alapján biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást.
(2) A családgondozó a gondozási-nevelési tervet a gyermekvédelmi nyilvántartás megfelelő adatlapját kitöltve, a Gyvt. 68. §-ának (4) bekezdésében meghatározott határidőre a szülő, a gyermek, az érintett személyek és - szükség esetén - szakemberek bevonásával készíti el. A terv elkészítésénél figyelembe kell venni az alapellátás során követett gondozási tervet és az alapellátás tapasztalatait.
(3) A gondozási-nevelési terv tartalmazza a) a veszélyeztető körülmények megjelölését, b) a védelembe vétel megszüntetéséhez szükséges változásokat, valamint ennek elérése érdekében a családgondozó, a szülő, továbbá a gyermek feladatait, határidők megállapításával, c) a család részére szükséges ellátásokat, d) a szükségesnek tartott hatósági, illetve bírósági eljárások kezdeményezésének megjelölését, e) a segítséget nyújtó intézmények, illetve személyek megjelölését, feladataik meghatározásával együtt, f) a szakmailag szükségesnek tartott egyéb rendelkezéseket.
22. § (1) A védelembe vétel során a kirendelt családgondozó feladata a) a gyermek gondozásának, ellátása szervezésének és a szülői nevelés támogatásának folyamatos biztosítása, valamint b) a jegyző tájékoztatása - felülvizsgálat keretében, illetve szükség szerint - a gyermek veszélyeztetettségére vonatkozó körülményekről.
(2) A védelembe vétel keretében folytatott családgondozásra a 16. § rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
(3) A családgondozó a szülővel és a gyermekkel fenntartott segítő kapcsolata során elősegíti, hogy a) a szülő, illetve a gyermek fogadják el a gondozási-nevelési terv céljait, és működjenek együtt a tervben meghatározottak teljesítése érdekében, b) a szülő, illetve a gyermek nyilatkozattal vállalják az a) pont alatti együttműködést, c) a szülő váljon alkalmassá, illetve legyen hajlandó a gyermeket veszélyeztető körülmények elhárítására és a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődésének biztosítására, d) az a)-c) pontban foglaltak alapján sor kerülhessen a védelembe vétel megszüntetésére.
(4) Amennyiben a gondozási-nevelési terv megvalósítása a szülő, illetve a gyermek megfelelő együttműködése miatt nem lehetséges, a családgondozó a) írásban jelzi ezt a jegyzőnek, b) felhívja a szülő, illetve a gyermek figyelmét arra, hogy a védelembe vétel sikertelensége esetén a gyermekvédelmi gondoskodás más eszközének alkalmazására kerülhet sor,
c) javaslatot tesz - lehetőség szerint az általa összehívott esetkonferenciát követően - a jegyzőnek, illetve a gyámhivatalnak a gyermekvédelmi gondoskodás más eszközének alkalmazására.
(5) A családgondozó a védelembe vétel felülvizsgálata során tájékoztatja a jegyzőt a védelembe vétel körében végzett családgondozói tevékenységéről, és megindokolt javaslatot tesz a) a védelembe vétel fenntartására vagy megszüntetésére, b) a jegyző vagy a gyámhivatal által teendő intézkedésekre.