Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1024/2008. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása
A Népszabadság c. napilap 2007. december 22-én megjelent „Éhhalál 13 hónapos korban” című cikke alapján – tekintettel arra, hogy az abban feltárt események a gyermek élethez, továbbá kiemelt védelemhez való joga sérelmének gyanújára utaltak – az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot indítottam.
Az ügy korrekt feltárása érdekében felkértem a Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében csecsemőgyógyászati szakfelügyeletet ellátó gyermekgyógyász szakfőorvost a gyermek lakóhelye szerint illetékes Piricse Községben gyermek-egészségügyi ellátást végző védőnő és gyermekorvos szakmai tevékenységének vizsgálatára.
Piricse Község jegyzőjétől (jegyző) – a vonatkozó dokumentumok rendelkezésemre bocsátásával egyidejűleg – tájékoztatást kértem a település gyermekjóléti szolgáltatásáról, továbbá az elhunyt gyermek veszélyeztetettsége megszüntetése érdekében tett intézkedésekről.
Vizsgálatom megindítását követően jutott a tudomásomra, hogy az ügyben a Szociális és Munkaügyi Minisztérium Gyermek és Ifjúságvédelmi Főosztálya vizsgálatra kérte fel az Észak-Alföldi Regionális Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatal Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Területi Kirendeltsége (szociális és gyámhivatal) vezetőjét. Ezért ugyancsak tájékoztatást kértem a vizsgálat eredményéről. A szociális és gyámhivatal a célvizsgálatot kiterjesztette a jegyző, a gyermekjóléti szolgálat, az egészségügyi szolgáltatók, a gyámhivatal, valamint a rendőrség eljárására. 
A hivatalvezető az eljáró hatóságok és szolgáltatók mulasztásait (eljárási hibák, jogszabálysértés, fegyelmi felelősség) részletesen feltárta, azok megszüntetésére a szükséges intézkedéseket megtetette.

Az érintett alkotmányos jogok
– Az állam alapvető jogvédelmi kötelezettsége: „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége” [Alkotmány 8. § (1)]
– Az élethez való jog  „A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. [Alkotmány 54. § (1)]
– A gyermek kiemelt védelemhez való joga. „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” [Alkotmány 67. § (1)]

Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1991. évi LXIV. törvény a Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről (Gyermekjogi Egyezmény)
1997. évi XXXI. Tv. a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)
15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (NM rendelet)
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
49/2004. (V. 21.) ESzCsM rendelet a területi védőnői ellátásról
Az alkalmazott jogszabályi rendelkezéseket a jelentés melléklete tartalmazza.

A megállapított tényállás
A megkeresett hatóságok által rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján a következő tényállás rögzíthető.
A település a gyermekjóléti szolgáltatást 2005. január 1-jétől ellátási szerződéssel biztosítja, azonban a családgondozónak szakirányú végzettsége nincs, a Szociális és Pedagógiai Szolgálattól munkájához segítséget nem kért és nem kapott. A szociális és gyámhivatal hivatalomnak adott tájékoztatásában – többek között – a következőket rögzítette: 
A szülők élettársi kapcsolatából 1994-2006. között nyolc gyermek született, öt gyermek családi jogállása rendezetlen. A család egyik, sérült gyermekét Nyírbátor Város Gyámhivatala 2000 februárjában átmeneti nevelésbe vette. A szülők a gyermek átmeneti nevelésbe vételének megszüntetését soha nem kérték, a gyermekkel rendszeresen kapcsolatot nem tartottak.
A 2006 októberében született és 2007 novemberében elhunyt gyermek a szüleivel és hat testvérével egy 15 négyzetméteres szoba-konyhás, erősen leromlott állagú házban élt. A család a gyermekek után havi rendszerességgel folyósított ellátásokból, továbbá az apa alkalmi munkavégzéséből származó jövedelemből fedezte szükségleteit.
A családgondozó 2005. január 28-a óta az alapellátás keretei között gondozta a családot. A gondozásba vétel a család két iskoláskorú gyermekének az iskolából való igazolatlan hiányzásai miatt vált szükségessé. Az iskola a mulasztást a gyermekjóléti szolgálatnak azonban írásban nem jelezte.
A családgondozó az alapellátásban való gondozásba vétel során a következőket rögzítette: a szülők életmódja erősen kifogásolható, az apa rendszeresen, az anya inkább alkalomszerűen fogyasztott alkoholt, előfordult, hogy a szülők kisebb gyermekeiket az idősebbek felügyeletére bízták. A családgondozó által készített környezettanulmány szerint a gyermekeknek nem volt saját ágyuk, könyveik, játékaik, általában mostoha körülmények között éltek. A gyermekeik fejlődése érdekében a szülők valódi együttműködése nem volt tapasztalható.
Az alapellátásban való gondozás eredménytelensége miatt a családgondozó javasolta a gyermekek védelembe vételét, a javaslattétel előtt azonban a jelzőrendszer tagjaival esetmegbeszélést nem tartott.
A jegyző 2005. augusztus 15-én kelt, 639/2005. számú határozatával a gyermekeket védelembe vette.
A veszélyeztetettség megszüntetése érdekében készült egyéni-gondozási nevelési tervekben meghatározott feladatok általánosak voltak (a szülők biztosítsák a gyermekek óvodába, iskolába járatását, fegyelmet követeljenek tőlük, magatartásuk példamutató legyen), azok végrehajtásához határidőt, és az egyéb segítők (védőnő, pedagógusok) feladatait nem jelölte meg a családgondozó.
A védelembe vétel éves kötelező felülvizsgálata előtt a családgondozó tájékoztatta a jegyzői gyámhatóságot arról, hogy a szülők a védelembe vételt követően is csak részben voltak együttműködők. A téli hónapokban többször tapasztalta a családban a nélkülözést, a szülők taníttatási és felügyeleti kötelezettségüknek sem tettek maradéktalanul eleget. A gyermekek veszélyeztetettségét az óvoda, iskola továbbra sem jelezte. Az apa a nyári hónapokban alkalmi munkát végzett, változatlanul italozó életmódot folytatott. A családgondozó rögzítette azt is, hogy az anya 2006. október közepére várja nyolcadik gyermekét, a védőnő – szóban – tájékoztatatta arról, hogy az anya rendszeresen járt tanácsadásra, terhességével kapcsolatban probléma nem merült fel.
A védelembe vétel 2006. évi felülvizsgálatakor nem készült olyan környezettanulmány, amely a család jövedelmi, vagyoni, lakás, egészségügyi, helyzetéről valós képet adott volna, a családgondozó által kitöltött adatlapok hiányosak voltak, a helyzet valódi értékelésére nem voltak alkalmasak.
A felülvizsgálati tárgyaláson a gyermekeket, a jelzőrendszer tagjait (a védőnőt, az óvónőket, a pedagógusokat) nem hallgatták meg, azon csak a családgondozó és a szülők vettek részt. A szülők az akkor felvett jegyzőkönyvi nyilatkozatukban ígéretet tettek magatartásuk megváltoztatására. 
A jegyző 636/2006. számú, 2006. szeptember 25-én kelt határozatával a kiskorúak védelembe vételét fenntartotta.
A család legkisebb gyermeke a 39. terhességi héten, 2006. október 7-én, koraszülött súllyal született, a kórházból október 21-én, jó állapotban távozott. Koraszülöttsége miatt a kórház egy héttel későbbi időre visszarendelte, a szülők a vizsgálatra nem vitték el.
A családgondozó – az idősebb gyermekek védelembe vétele fenntartásáról döntő határozat rendelkezése alapján – a védelembe vett gyermekek egyéni-gondozási nevelési tervét október 25-én jutatta el a jegyzőhöz, abban a nyolcadik gyermek születését, esetleges veszélyeztetettségét sem ő, sem a gyermekvédelmi jelzőrendszer tagjai nem jelezték. Az újszülött védelembe vétele ügyében eljárás nem indult, őt ugyancsak az alapellátás keretei között gondozta a családgondozó. 
A községben gyermekorvos nincs, úgynevezett „vegyes praxisú orvos” látja el az egészségügyi alapfeladatokat, munkáját – átlagosan hathetente – mozgó szakorvosi szolgálat segíti. A háziorvos 2006. november 16-án vizsgálta meg először a gyermeket, súlya ekkor 2390 gramm volt, az orvos tápszert írt fel részére. A gyermek két hónapos korában 2850 gramm, három hónapos korában 3330 gramm volt, súlyesését, korától elmaradó fejlődését regisztrálták, azonban szakvizsgálatát, kórházi elhelyezését nem kezdeményezték.
A szakorvos – feltehetőleg a mozgóorvosi szolgálat keretében – 2007. április 17-én a csecsemő fejletlensége, az anya alkoholos állapota miatt a kisgyermek átmeneti elhelyezését javasolta a szülőknek, azt a szülők megtagadták. 
A háziorvos utoljára 2007. április 18-án írt fel tápszert a gyermek részére. Az orvos számítógépes dokumentációja csak azt tartalmazta, hogy a gyermek a kötelező védőoltásokat megkapta.
A gyermek kilenc és fél hónapos korában 5350 gramm volt, ettől kezdve tanácsadásra a szülő nem ment el, a kisgyermeket 2007. november 5-én bekövetkezett haláláig orvos már nem látta.
A védőnő 2007. augusztus 1-je és november 5-e között öt alkalommal kereste fel a családot, feljegyzései a gyermek alultápláltságát, rossz szociális körülményeit, továbbá azt rögzítik, hogy az anya többszöri hívásra sem vitte el a gyermeket tanácsadásra. A megyei gyermekgyógyász szakfőorvos véleménye szerint a gyermek minimális, elvárható érték alatt maradó súlygyarapodása már önmagában indokolta volna a gyermek kórházi kezelését.
Mindezen túl a védőnő dokumentációjában nincs írásos nyoma a gyermekjóléti szolgálattal való kapcsolatfelvételnek.
A család hat, védelembe vett kiskorú gyermekének következő, kötelező éves felülvizsgálata tárgyában – annak 2007. szeptemberi esedékességekor – nem indult eljárás.
A szülők 1996-ban született fia 2007. október 9-én megjelent a jegyzői gyámhatóságon, elmondta, hogy édesapja szinte napi rendszerességgel bántalmazza őt, testvéreit és édesanyjukat is, az apa gyakran ittas. A gyermek panaszolta, hogy nincs tiszta ruhája, tisztálkodni sem tud, az iskolából azért hiányzik, mert az apja nem engedi el, kérte ideiglenes hatályú elhelyezését. A gyermek 11 évesen 3. osztályos volt, osztályismétléseire – elsősorban – nagyszámú igazolatlan mulasztása miatt került sor.
A gyámhatóság az eljárás során nem hallgatta meg a szülőket, minden egyéb eljárási cselekmény lefolytatása nélkül a 11 éves gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezte a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Területi Gyermekvédelmi Központ Befogadó-és Gyermekotthonába, erről Nyírbátor Város Gyámhivatalát értesítette. 
Az anya – 11 éves fia ideiglenes hatályú beutalását követően – megjelent a gyámhatóságon és nyilatkozott arról, hogy valóban összevesztek, élettársa megverte. 2007. október 5-én az anyát – bántalmazás következtében bekövetkezett sérülése miatt – mentő szállította el, az apát a rendőrségen előállították, ellene a Nyírbátori Rendőrkapitányság büntetőeljárást indított. A szülők távolléte alatt a kiskorúak – köztük az akkor egyéves kisgyermek is – átmenetileg felügyelet nélkül maradt. A családon belüli erőszakról a rendőrség nem tájékoztatta a gyermekjóléti szolgálatot. 
A gyámhivatalnak a 11 éves gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésének felülvizsgálata tárgyában indult eljárás során tudomása volt a családban maradó kiskorúak veszélyeztetettségéről. Az eljárás megindulásakor a felülvizsgálatot folytató hatóság észlelte, hogy a jegyzői gyámhatóság nem intézkedett a családban maradó gyermek további sorsának rendezése érdekében, ezért a jelzőrendszeri tagoktól tájékoztatást kért. Az iskola, a védőnői szolgálat és a gyermekjóléti szolgálat nem adott egyértelmű választ a gyermekek családból való kiemelésének szükségességére.
A jegyző csak az előzőekben ismertetett események után indította meg a védelembe vétel felülvizsgálata tárgyában az eljárást. A családgondozó 2007. október 25-én kelt javaslata – többek között – a következőket tartalmazza: „A szülők részben együtt működők voltak. Sok esetben nem fogadták el a tanácsaimat, kéréseimet. A gyermekek családi jogállása továbbra is rendezetlen. Az apának semmilyen hivatalos irata nincs, többszöri kérésre sem rendezte… Az anya az előző felülvizsgálat óta megszülte 8. gyermekét. A védőnővel napi kapcsolatban vagyok és elmondta, hogy a szükséges szűrések megtörténtek, de soha nem a megbeszélt időpontban vitte a csecsemőt a szülő a tanácsadásra. Eredménynek mondható, hogy egyáltalán megjelentek. A környezetük, a lakás állapota eléggé elhanyagolt. Sokszori kérés után érem el, hogy változtassanak a helyzeten. Amikor az édesapa alkalmi munkát vállal akkor sem tapasztalható, hogy a gyermekeknek illetve az egész családnak jobb sorsa lenne. A kisebb gyermekek rendszeresen jártak óvodába, vagy megfelelően tudták igazolni a hiányzásukat. J. bár hiányzott,….a szülő igazolni tudta, hiányzása nem volt számottevő. Az iskola nem élt jelzéssel ezzel kapcsolatban. A szülők életvitele még mindig kifogásolható… Több esetben lehetett hallani, hogy italoztak. Látogatásomkor nem találtam ittasan a szülőket, vagy nem találkoztam velük, ha otthon is tartózkodtak.”
A családgondozó a továbbiakban beszámolt arról, hogy a gyermekek többször panaszkodtak apjuk rendszeres alkoholfogyasztására. A egyik leány iskolai mulasztásainak oka az volt, hogy szülei alkalmi munkavégzése idején kisebb testvéreire kellett vigyáznia. A családgondozó rögzítette a lakáskörülmények változatlanságát. A feljegyzés tartalmazza, azt is, hogy a családjából való kiemelését kérő gyermek iskolai mulasztásai miatt az általános iskola a 2006/2007-es tanévben két alkalommal is feljelentést tett, azonban a gyermekjóléti szolgálathoz ezzel kapcsolatban nem érkezett jelzés.
A családgondozó a rögzítettek ellenére javasolta a gyermekek védelembe vételének fenntartását.
A családgondozó 2007. október 24-én látogatta meg a családot, az ekkor készült helyzetértékelésben azonnali intézkedést nem javasolt. A legkisebb gyermek 2007. november 5-én reggel elhunyt.
2006. november 6-án a jegyzői gyámhatóság a szülők, a családgondozó, az ügyintéző részvételével a kiskorúak védelembe vétele ügyében felülvizsgálati tárgyalást tartott, az ekkor készült jegyzőkönyv rögzítette, hogy „Az eljáró ügyintéző a törvényes képviselő nyilatkozata, valamint a Gyermekjóléti Szolgálat javaslata alapján megállapítja, hogy a gyermekek veszélyeztetettsége fennáll, a szülő családgondozóval való együttműködésével megszüntethető. Figyelmezteti a szülőket, amennyiben nem vállalják az együttműködését a családgondozóval, más gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó intézkedés megtételre kerül sor.”
A védelembe vétel további fenntartásáról döntő határozat meghozatalára nem került sor, mert Nyírbátor Város Gyámhivatala a családban nevelkedő öt kiskorút a 385/2007. számú, 2007. november 15-én kelt határozatával ideiglenes hatállyal a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Területi Gyermekvédelmi Központ Befogadó Otthonába helyezte. Az október 9-én ideiglenes hatállyal befogadó otthonba helyezett gyermeket a gyámhivatal 2007. december 7-én kelt, 385-32/2007. számú határozatával átmeneti nevelésbe vette.
Az elhunyt kisgyermek halálának körülményeit elemző előzetes igazságügyi orvos-szakértői vélemény szerint „a gyermek halálának oka a mennyiségi és minőségi táplálkozási elégtelensége miatt bekövetkezett kóros lesoványodás által indikált anyagcserezavar lehetett.”
Jelentésem írásba foglalásakor a 2007. november 5-én elhunyt gyermek ügyében a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság Bűnügyi Osztálya 15000-198/2007. bü. számon ismeretlen tettes ellen nyomozást folytat. 

A vizsgálat megállapításai
A Gyermekek jogairól szóló 1989. november 20-án kelt New Yorki Egyezmény (kihirdetve: 1991. évi LXIV. törvénnyel) deklarálja annak szükségességét, hogy a gyermekekkel foglakozó és védelmet biztosító intézmények a feladat ellátáshoz megfelelő létszámmal és szakértelemmel rendelkezzenek.
Piricse Község Önkormányzata a gyermekjóléti szolgáltatás biztosításával eleget tett ugyan azon törvényi kötelezettségének, mely szerint az államnak intézményi szinten is segítséget kell nyújtania a szülőknek a gyermek nevelésével kapcsolatban reájuk háruló felelősség gyakorlásához, ezen követelmény azonban korántsem teljesült, hiszen a szakképzetlen családgondozó alkalmazása éppen a törvényi kötelezettség maradéktalan betartását tette lehetetlenné.
A Gyvt. a gyermek veszélyeztetése esetén – többek között – a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos, a közoktatási intézmények és a rendőrség számára jelzési kötelezettséget ír elő. A gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó személyeket, szolgáltatókat, hatóságokat, a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében együttműködési és kölcsönös tájékoztatási kötelezettség terheli. A jelzési és együttműködési kötelezettség elmulasztásának következményei azonban nincsenek a norma szintjén rendezve.
A vizsgált esetben a család alapellátásban való gondozásba vételének írásban megfogalmazott oka az iskoláskorú gyermekek igazolatlan hiányzása volt, de a gyermekek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődésének veszélyeztetettsége, a szülők életvitele, a lakhatás körülményei, mint további alapos indok nem szerepelt a gyermekjóléti szolgálat jelentésében. A gyermekvédelmi törvényben meghatározott jelzőrendszeri tagok részéről nem érkezett a gyermekek veszélyeztetettségére utaló jelezés a gyermekjóléti szolgálathoz. Ebből következően a veszélyeztetett állapot megszüntetése – a törvényben foglalt együttműködési kötelezettség keretei között – nem valósulhatott meg.
Mindezekre figyelemmel megállapítottam, hogy a jelzőrendszeri tagok együttműködési kötelezettségének teljesítése hiányában, továbbá a szülőkkel történt megállapodás betartásának következetes ellenőrzése nélkül az alapellátásban való gondozás nem lehet eredményes.(Lásd OBH3684/2000., OBH 4360/2000., OBH 3379/2006., OBH 1145/2008.)
A NM. rendelet alapján a gyermekjóléti szolgálat – lehetőség szerint az általa összehívott esetkonferenciát követően – tesz javaslatot a védelembe vételre. Álláspontom szerint a családban nevelkedő gyermekek életkora (3. életévét még be nem töltött, óvodába, általános iskolába járó gyermek), és kritikus helyzete miatt az esetkonferencia összehívása elengedhetetlen volt.
Tekintettel arra, hogy a védelembe vétel hatósági intézkedés, a családgondozó ettől kezdve a hatóság kirendelése alapján látja el feladatait.  A családgondozó kötelezettsége a gyermek gondozásának ellátásának szervezése, és a szülői nevelés folyamatos támogatásának biztosítása. A határozat – egyebek mellett – a szülő számára kötelezően betartandó magatartási szabályokat ír elő, melyek megszegése adott esetben a gyermek családból való kiemelését is eredményezheti. A gondozási-nevelési tervnek a veszélyeztető körülmények megjelölésén túl – határidő tűzéssel – tartalmaznia kell a védelembe vétel megszüntetéséhez szükséges változásokat, valamint ennek elérése érdekében a családgondozó, a szülő, továbbá a gyermek feladatait, a segítséget nyújtó intézmények, illetve személyek megjelölését, feladataikat, a szakmailag szükségesnek tartott egyéb rendelkezéseket. Azonban a védelembe vételkor készült egyéni gondozási-nevelési tervben meghatározott konkrét feladatok, és az azok végrehajtására adott határidők, a szülők, a pedagógusok és egyéb segítők bevonása nélkül a gyermekek veszélyeztetettségének megszüntetésére nem volt alkalmas. Ugyancsak aggályos, hogy nem készült dokumentáció a családgondozó, valamint a jelzőrendszeri tagok közötti együttműködés megvalósulásáról, esetleg hiányáról.
A védelembe vétel 2006. évi felülvizsgálatakor – a családgondozó helyzetértékelése szerint – a család életében pozitív változás a hatósági intézkedés ellenére, illetve mellett sem történt, a szülők csak részben voltak együttműködők. A Gyer. meghatározása szerint a szülő akkor nem tekinthető együttműködőnek, ha a megfelelő segítség és figyelmeztetés ellenére sem teszi meg a gyermekek érdekében a szükséges intézkedéseket.
Figyelemmel arra, hogy a család valós segítséget a hatósági intézkedést követően sem kapott, nem állapítható meg, hogy a szociális munka eszközeinek és módszereinek felhasználásával (hatóság – szolgáltató – szülői együttműködés) a gyermekek veszélyeztetettsége megszüntethető lett volna, illetve, vagy érdeküket a védelembe vétel fenntartása helyett a gyermekvédelmi gondoskodás más formája szolgálta volna.
Mindezekre is figyelemmel a 2006. november 5-én született csecsemő veszélyeztetettsége vélelmezhető volt. A gyermek koraszülött súlya, és elégtelen súlyfejlődése miatt egyébként is különösen veszélyeztetett helyzetéről már a születését követő rövid időn belül tudomása volt a háziorvosnak, és a védőnőnek. A gyermekvédelmi és egészségügyi törvényen kívül a területi védőnői ellátásról szóló rendelet is a védőnő kiemelt feladatává teszi az újszülöttek, a koraszülöttek, a kis súllyal születettek, valamint az egészségi és környezeti ok miatt veszélyeztetett csecsemők és gyermekek pszichoszomatikus fejlődésének fokozott figyelemmel kísérését és segítését. A védőnőnek a veszélyeztető tényező észlelésekor a háziorvos, illetve a gyermekjóléti szolgálat haladéktalan értesítése mellett gondoskodnia kell a veszélyeztetett gyermek és családja fokozott figyelemmel kísért ellátásáról. A Gyvt. értelmében súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat. A három hónapos korban 3330 gramm súlyú csecsemő súlyos veszélyeztetettsége ab ovo megállapítható volt, noha arról a gyermekvédelmi feladatokat ellátóktól semmiféle jelzés nem érkezett.
A szakorvos a kisded fél éves korában dokumentálta ismét annak fejletlenségét, valamint az anya alkoholos állapotát, de csupán a szülőknek tett javaslatot a gyermek átmeneti gondozására. Ezt követően nem tett további lépéseket, amikor a szülők a javaslatot nem vették figyelembe.  A gyermek veszélyeztetettségéről tehát jelzés sem a háziorvostól, sem a szakorvostól nem érkezett a gyermekjóléti szolgálat szakembereihez, illetve a gyermekvédelmi hatósághoz, így annak megszüntetésére irányuló kezdeményezés, intézkedés továbbra sem történt.
Ugyancsak tény, hogy a gyermek részére fél éves kora után az orvos nem írt fel tápszert, így valójában nem lehet tudni, hogy ezt követően milyen minőségű és mennyiségű táplálékot kapott, noha a családgondozó, a védőnő folyamatosan kapcsolatban volt a családdal, és a védőnő rögzítette, a gyermek alultápláltságát, a szülők együttműködésének hiányát, a tanácsadáson való megjelenés megtagadását. A családgondozó „csak” a korábban már védelembe vett gyermekkel foglakozott, egyéb jelzés, együttműködés az egészségügyi szolgáltatók és családgondozó között változatlanul nem volt.
2007. október 5-én családon belüli erőszak miatt rendőri intézkedés történt. Az Országos Rendőrfőkapitány 13/2003. (III. 27.) ORFK. Intézkedése VI. fejezet 31. pontja szerint ”Ha a rendőri intézkedés, illetőleg büntető, vagy államigazgatási eljárás során a kiskorú veszélyeztetettsége állapítható meg, a rendszeresített adatlap (1. számú melléklet) megküldésével haladéktalanul jelzést kell adni a gyermekjóléti szolgálatnak. …” Az adatlap értelmező rendelkezése szerint „A családon belüli erőszak ténye minden esetben megalapozza a kiskorú veszélyeztetettségét, függetlenül attól, hogy a kiskorú sérelmére követték-e el.”
A rendőrség sem az adatlap megküldésével, sem egyéb módon nem jelezte a gyermekjóléti szolgálatnak a kiskorúak veszélyeztetettségét.
Mindebből következően megállapítottam, hogy a jelzési kötelezettségének sem az egészségügyi szolgálat szakemberei (orvos, védőnő) sem pedig a rendőrség nem tett eleget. (OBH 4360/2000., OBH 3402/2006. OBH 1145/2008.)
A család 11 éves gyermekét a rendőri intézkedést követően – saját kérésére a jegyzői gyámhatóság ideiglenes hatállyal gyermekotthonba helyezte. A gyermek ideiglenes hatályú elhelyezésére akkor kerülhet sor, ha felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges. A gyámhatóság a szülők, továbbá a kirendelt családgondozó meghallgatása nélkül döntött a gyermek azonnali elhelyezéséről, a családban nevelkedő hat kiskorú, közöttük a csecsemő érdekében csupán a védelembe vétel éves, kötelező felülvizsgálati eljárását indította meg, amely eljárás azonban formális volt.
Tekintettel arra, hogy a gyermekek fejlődését családi környezetük folyamatosan veszélyeztette, melyet a védelembe vétellel sem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem volt várható, valóban megalapozta a családgondozó akkor készült feljegyzése a gyermekek átmeneti nevelésbe vételét. A legkisebb gyermek halálát követő napon megtartott felülvizsgálati tárgyaláson azonban továbbra is a védelembe vétel fenntartására született javaslat. 
Fentiekből következően megállapítottam, hogy a kiskorú gyermekek sorsának rendezése érdekében csak a 11 éves gyermek önkéntes segítség kérésére, és a 13 hónapos csecsemő halála után történt érdemi intézkedés. 
Az alapvető jogok érvényesülésének garanciája az Alkotmány 8. §-ában rendelt, az állam alapvető intézményvédelmi kötelezettsége, mely szerint „A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége”. A hivatkozott alapvető jogvédelmi kötelezettségen túl az Alaptörvény rögzíti a gyermeknek a család, az állam és a társadalom részéről megillető megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges védelemhez és gondoskodáshoz való jogát is. A gyermek nevelése, fejlődésének biztosítása elsődlegesen a szülők felelőssége és kötelezettsége, a gyermeki jogok biztosítása és előmozdítása érdekében az államnak a szülőknek megfelelő segítséget kell nyújtania. A gyermeknek az a joga tehát, hogy az állam részéről a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges védelemben és gondoskodásban részesüljön az állam alkotmányos kötelességét alapozza meg a gyermek fejlődésének védelmére. (Az értelmezett Alkotmány, Szerk: Dr. Holló András és Dr. Balogh Zsolt, Magyar Hivatalos Közlönykiadó, Budapest, 620. oldal)
A vizsgált esetben a családjából való kiemelését kérő 11 éves gyermek végső soron felismerte annak szükségességét, hogy testi, lelki veszélyeztetettsége egyúttal jogai sérelmét is jelenthetik, ezért annak megszüntetéséhez kért segítséget. Azonban a csecsemő- és óvodáskorú gyermekek a szülők elhanyagoló magatartását konkrétan jelezni nem tudták, ezért a kiszolgáltatott és méltatlan helyzet felismerése, és megoldása tekintetében a védelmükre köteles és jogosult hatóságokat és szolgáltatást nyújtókat fokozott felelősség terhelte.
Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése egyrészt minden ember számára garantálja az élethez való alanyi jogot, másrészt a már felhívott 8. § (1) bekezdésével összhangban az állam elsőrendű kötelezettségévé teszi az emberi élet védelmét. Az állam kötelessége az alapvető jogok tiszteletben tartására és védelmére nem merül ki abban, hogy tartózkodnia kell megsértésüktől, hanem magában foglalja azt is, hogy gondoskodnia kell az érvényesülésükhöz szükséges feltételekről. A védelem tárgya az emberi élet, mint érték. (Az értelmezett Alkotmány, Szerk. Dr. Holló András és Balogh Zsolt, Magyar Hivatalos Közlönykiadó, Budapest, 145-145. oldal)
Fentiekre tekintettel megállapítottam, hogy a gyermekjóléti szolgáltatás formális működése, a gyermekvédelmi jelzőrendszeri tagok jelzési kötelezettségének elmaradása, együttműködésük teljes hiánya, a gyermeki jogok érvényesülése érdekében hatékony intézkedések elmulasztása visszásságot okozott az Alkotmány 67. § (1) bekezdésében deklarált, a gyermeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez fűződő jogával összefüggésben. 
Megállapítottam továbbá, hogy a csecsemő veszélyeztetettségéről tudomással bíró egészségügyi szolgáltatók súlyos mulasztása sértette a csecsemő élethez való jogát.

Intézkedések
Figyelemmel arra, hogy az alapvető jogokkal kapcsolatos visszásság az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára is visszavezethető, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az Obtv. 25.§-a alapján javasolom a szociális és munkaügyi miniszternek kezdeményezze a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény olyan irányú kiegészítését, amely a Gyvt. 17. § (2) bekezdésben foglalt jelzési kötelezettségek elmulasztás estén alkalmazandó következményeket is következetesen rendezi.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az Állami Népegészségügyi és Tisztifőorvosi Szolgálat Mátészalkai, Csengeri, Fehérgyarmati, Nyírbátori Kistérségi Intézet főorvosát, vizsgálja meg a gyermekkel kapcsolatban álló egészségügyi szolgáltatók eljárását, annak eredményétől függően tegye meg a szükséges intézkedéseket.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem Piricse Község Önkormányzat polgármesterét, hogy vizsgálja meg a jegyző eljárását, továbbá a gyermekekkel kapcsolatban álló pedagógusok mulasztását, annak eredményétől függően tegye meg a szükséges intézkedéseket.
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Nyírbátori Szociális és Pedagógiai Központ Igazgatójánál, hogy tegyen lépéseket a gyermekjóléti szolgálat szakmai működésének javítására, vizsgálja meg az ügyben eljáró családgondozó mulasztását, annak eredményétől függően tegye meg a szükséges intézkedéseket.
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a Nyírbátori Városi Rendőrkapitányság vezetőjénél, vizsgálja meg az ügyben eljáró rendőrök mulasztását, annak eredményétől függően a szükséges intézkedéseket tegye meg. 

Budapest, 2008. április 7.
Dr. Szabó Máté sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) tevékenysége során a beadványt benyújtó személy alapvető jogaival összefüggésben visszásságot okozott, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről
1. Az Egyezményben részes államok minden erejükkel azon lesznek, hogy biztosítsák annak az elvnek az elismertetését, amely szerint a szülőknek közös a felelősségük a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért. A felelősség a gyermek neveléséért és fejlődésének biztosításáért elsősorban a szülőkre, illetőleg, adott esetben a gyermek törvényes képviselőire hárul. Ezeket cselekedeteikben mindenekelőtt a gyermek mindenek felett álló érdekének kell vezetnie.
2. Az Egyezményben említett jogok biztosítása és előmozdítása érdekében a részes államok megfelelő segítséget nyújtanak a szülőknek és a gyermek törvényes képviselőinek a gyermek nevelésével kapcsolatban reájuk háruló felelősség gyakorlásához, és gondoskodnak gyermekjóléti intézmények, létesítmények és szolgálatok létrehozásáról.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról (Gyvt.)
5. § n) veszélyeztetettség: olyan - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult - állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott alaptevékenység keretében a) az egészségügyi szolgáltatást nyújtók, így különösen a védőnői szolgálat, a háziorvos, a házi gyermekorvos, c) a közoktatási intézmények, így különösen a nevelési-oktatási intézmény, a nevelési tanácsadó, d) a rendőrség,
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek a) jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a gyermekjóléti szolgálatnál,
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni és egymást kölcsönösen tájékoztatni.
39. § (1) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan, a gyermek érdekeit védő speciális személyes szociális szolgáltatás, amely a szociális munka módszereinek és eszközeinek felhasználásával szolgálja a gyermek testi és lelki egészségének, családban történő nevelkedésének elősegítését, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzését, a kialakult veszélyeztetettség megszüntetését, illetve a családjából kiemelt gyermek visszahelyezését.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek testi, lelki egészségének, családban történő nevelésének elősegítése érdekében
a) a gyermeki jogokról és a gyermek fejlődését biztosító támogatásokról való tájékoztatás, a támogatásokhoz való hozzájutás segítése,
b) a családtervezési, a pszichológiai, a nevelési, az egészségügyi, a mentálhigiénés és a káros szenvedélyek megelőzését célzó tanácsadás vagy az ezekhez való hozzájutás megszervezése,
c) a szociális válsághelyzetben lévő várandós anya támogatása, segítése, tanácsokkal való ellátása, valamint számára a családok átmeneti otthonában igénybe vehető ellátáshoz való hozzájutás szervezése,
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(3) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén
e) intézkedik - az illetékes szervek bevonásával a gyermek egészségét veszélyeztető körülmények megszüntetéséről,
f) magatartási szabályokat állapít meg a gyermek számára a kifogásolt magatartás megszüntetése érdekében
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
42. § (5) Az egészségügyi alapellátás és szakellátás területén működő egészségügyi szolgáltatók feladataik ellátása során kiemelt figyelmet fordítanak a gyermekek egészségét veszélyeztető tényezők megelőzésére, felismerésére és megszüntetésére. Ennek érdekében együttműködnek a közoktatási, a szociális és családsegítő, valamint a gyermekek védelmét ellátó intézményekkel, személyekkel, és szükség esetén megfelelő intézkedést kezdeményeznek.

149/1997. (IX. 10.) Korm. Rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (Gyer.) 
82. § (1) A Gyvt. 11. §-ának (1)-(2) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy, valamint a gyermekjóléti szolgálat akkor kezdeményezi a jegyző, illetve a gyámhivatal hatáskörébe tartozó gyermekvédelmi intézkedést, ha az alapellátás nem vezet eredményre, vagy attól eredmény nem várható.
(2) A Gyvt. 17. §-ában meghatározott szerv vagy személy köteles hatósági eljárást kezdeményezni a gyermek bántalmazása, illetve súlyos elhanyagolása vagy egyéb más súlyos veszélyeztető ok fennállása esetén. Az eljárást akkor is kezdeményezni kell, ha a gyermek önmaga által előidézett súlyos veszélyeztető magatartást tanúsít.
(5) A jegyző, illetve a gyámhivatal a gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó intézkedést tesz, ha a) a veszélyeztetettség megszüntetése a szülő együttműködésével nem biztosítható, b) a gyermeknek nincs a szülői felügyeleti jog gyakorlására képes és jogosult szülője, és a gyermeket veszélyeztető körülmények elhárítása gyám kirendelésével sem biztosítható…
(6) A szülő nem tekinthető együttműködőnek, ha megfelelő segítség és figyelmeztetés ellenére a) nem teszi meg a gyermek érdekében szükséges intézkedéseket, b) nem járul hozzá vagy egyébként akadályozza a gyermek körülményeinek megfelelő gyermekjóléti, illetve más szociális, egészségügyi vagy közoktatási ellátás (a továbbiakban: alapellátás) igénybevételét.
84. § (1) A jegyző a Gyvt. 17. §-ának (2) bekezdésében foglalt szervek, személyek jelzése, kezdeményezése, javaslata alapján köteles a védelembe vétel iránti eljárást hivatalból lefolytatni.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart.
(2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez.
90. § (1) A védelembe vétel felülvizsgálata iránti eljárás hivatalból - vagy a kirendelt családgondozó kezdeményezésére - továbbá a korlátozottan cselekvőképes gyermek, a szülő vagy más törvényes képviselő kérelmére indul. A felülvizsgálat iránti eljárás során a 86. § (1)-(3) bekezdésében foglaltak szerint kell eljárni.
95. § (1) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozza a) a gyermek súlyos veszélyeztetettsége…
99. § (1) Átmeneti nevelésbe vételre nem kerülhet sor, ha a veszélyeztetettség megszüntetése és a gyermek gondozása megfelelően biztosítható a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő ideiglenes elhelyezéssel, családba fogadással, a gyermek átmeneti gondozásával, valamint fogyatékos és pszichiátriai betegek otthonában történő elhelyezése útján.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről
14. § (1) A települési önkormányzat a településen élő gyermekek veszélyeztetettségének megelőzését a gyermekjóléti szolgáltatás útján szervezi.
(2) A gyermekjóléti szolgáltatás olyan észlelő- és jelzőrendszert működtet, amely lehetővé teszi a gyermekeket általában veszélyeztető okok feltárását, valamint az egyes gyermek veszélyeztetettségének időben történő felismerését.
(3) A gyermekjóléti szolgálata) kezdeményezi, szervezi és összehangolja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott, valamint más érintett személyek és szervezetek részvételét az észlelő- és jelzőrendszerben, b) felhívja a Gyvt. 17. §-ában meghatározott személyeket és szerveket (a továbbiakban: a jelzőrendszer tagjai) jelzési kötelezettségük írásban - krízishelyzet esetén utólagosan - történő teljesítésére
15. § (1) A gyermekjóléti szolgálat működésének megkezdéséről, tevékenységének céljáról és tartalmáról, továbbá elérhetőségéről, valamint szolgáltatásai igénybevételének módjáról tájékoztatja a települési, településrész lakosságát, továbbá a 14. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyeket és intézményeket.
(2) A 14. § (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés, valamint tevékenységük összehangolása érdekében a gyermekjóléti szolgálat esetmegbeszélést tart. Az esetmegbeszélésen elhangzottakról feljegyzést kell készíteni.
(3) Az esetmegbeszélés történhet
a) lehetőség szerint a családot és a családdal foglalkozó szakembereket is bevonva, esetkonferencia, egy adott család ügyében tartott megbeszélés,
16. § (1) A kialakult veszélyeztetettség megszüntetésére irányuló családgondozás körében a gyermekjóléti szolgálat családgondozója személyes segítő kapcsolat keretében
a) támogatja a gyermeket az őt veszélyeztető körülmények elhárításában, személyisége kedvező irányú fejlődésében,
(2) Az (1) bekezdés szerinti családgondozást tervezett módon, határidő megállapításával kell teljesíteni.
17. § (1) A gyermekjóléti szolgálat, a családi konfliktusok megoldását az érintett családtagok közötti közvetítéssel, illetve más konfliktuskezelő, családterápiás módszer alkalmazásával segíti elő, vagy javaslatot tesz ilyen szolgáltatás igénybevételére.
19. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a gyermekvédelmi gondoskodás körébe tartozó hatósági intézkedések közül javaslatot tehet
a) a jegyzőnek a gyermek védelembe vételére, illetve ideiglenes hatályú elhelyezésére,
20. § (2) A gyermekjóléti szolgálat - lehetőség szerint az általa összehívott esetkonferenciát követően - javaslatot tesz a gyermek védelembe vételére, ha a szolgálat előzetesen megkísérelte a veszélyeztetett gyermeknek az alapellátás keretében történő segítését, de az a gyermek vagy a szülő (törvényes képviselő) megfelelő együttműködésének hiánya miatt nem vezetett eredményre.
21. § (1) A védelembe vétel során a gyermekjóléti szolgálat vezetője, illetve a kirendelt családgondozó a jegyző határozata alapján biztosítja a gyermekjóléti szolgáltatást.
(2) A családgondozó a gondozási-nevelési tervet a gyermekvédelmi nyilvántartás megfelelő adatlapját kitöltve, a Gyvt. 68. §-ának (4) bekezdésében meghatározott határidőre a szülő, a gyermek, az érintett személyek és - szükség esetén - szakemberek bevonásával készíti el. A terv elkészítésénél figyelembe kell venni az alapellátás során követett gondozási tervet és az alapellátás tapasztalatait.
(3) A gondozási-nevelési terv tartalmazza
a) a veszélyeztető körülmények megjelölését,
b) a védelembe vétel megszüntetéséhez szükséges változásokat, valamint ennek elérése érdekében a családgondozó, a szülő, továbbá a gyermek feladatait, határidők megállapításával,
c) a család részére szükséges ellátásokat,
d) a szükségesnek tartott hatósági, illetve bírósági eljárások kezdeményezésének megjelölését,
e) a segítséget nyújtó intézmények, illetve személyek megjelölését, feladataik meghatározásával együtt,
f) a szakmailag szükségesnek tartott egyéb rendelkezéseket.
22. § (1) A védelembe vétel során a kirendelt családgondozó feladata
a) a gyermek gondozásának, ellátása szervezésének és a szülői nevelés támogatásának folyamatos biztosítása, valamint
b) a jegyző tájékoztatása - felülvizsgálat keretében, illetve szükség szerint - a gyermek veszélyeztetettségére vonatkozó körülményekről.
(2) A védelembe vétel keretében folytatott családgondozásra a 16. § rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
(3) A családgondozó a szülővel és a gyermekkel fenntartott segítő kapcsolata során elősegíti, hogy
a) a szülő, illetve a gyermek fogadják el a gondozási-nevelési terv céljait, és működjenek együtt a tervben meghatározottak teljesítése érdekében,
b) a szülő, illetve a gyermek nyilatkozattal vállalják az a) pont alatti együttműködést,
c) a szülő váljon alkalmassá, illetve legyen hajlandó a gyermeket veszélyeztető körülmények elhárítására és a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődésének biztosítására,
d) az a)-c) pontban foglaltak alapján sor kerülhessen a védelembe vétel megszüntetésére.

49/2004. (V. 21.) ESzCsM rendelet a területi védőnői ellátásról
3. § A területi védőnő feladata: db) az újszülöttek, a koraszülöttek, a kis súllyal születettek, valamint az egészségi és környezeti ok miatt veszélyeztetett csecsemők és gyermekek pszichoszomatikus fejlődésének fokozott figyelemmel kísérése és segítése,
de) a gyermek fejlődését veszélyeztető tényező észlelésekor a háziorvos, illetve a gyermekjóléti szolgálat haladéktalan értesítése mellett a veszélyeztetett gyermek és családjának fokozott gondozásba vétele…